КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 серпня 2020 року 
м. Київ
справа №760/1887/18 
провадження №22-ц/824/8223/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Болотова Є.В., Левенця Б.Б.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року /суддя  Коробенко С.В. /
за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання протиправним та скасування наказу, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування наказу ПАТ «Полтаваобленерго» №249 від 19 червня 2015 року.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 153-157/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що ст. 233 КЗпП України передбачає, що тримісячний строк для звернення до суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Вказував, що лише після 17.11.2017 р., коли він був поновлений на посаді директора з правової роботи, почало порушуватись його суб`єктивне право як керівника і саме з цього моменту почався перебіг строку на звернення до суду, що було реалізоване у січні 2018 р. Вказував, що оскаржений наказ йому не направлявся і він не був з ним ознайомлений до 24.11.2017 р., а тому, оскільки він не був завчасно повідомлений про зміни умов праці, ці умови не можуть до нього застосовуватись. Також вказував, що обставини, визначені в оспорюваному наказі не можуть вважатись змінами в організації виробництва і праці, оскільки вони суперечать п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. Дії ж відповідача мали дискримінаційний характер лише щодо нього та були спрямовані саме на обмеження його прав. Також наголошував, що дії, які відповідач кваліфікує як зміни в організації виробництва і праці, були вчинені у період коли він перебував тривалий час на лікарняному, а отже оспорюваний наказ є таким, що суперечить чинному законодавству.
Відповідач повідомлений про розгляд справи в порядку письмового провадження, з відзивом на апеляційну скаргу не звертався.
Апелянт про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлявся шляхом направлення такого повідомлення за адресою, вказаною в апеляційній скарзі - АДРЕСА_1 . До суду першої інстанції позивач направляв клопотання про зміну місця проживання - АДРЕСА_2 /а.с. 101/, водночас до апеляційного суду таких клопотань не заявляв, тому суд вважає повідомлення апелянта належним чином.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Полтаваобленерго», з 01.01.2015 - на посаді директора з правової роботи. 
29 жовтня 2015 року був звільнений за ініціативою адміністрації.
Встановлено, що рішенням правління ПАТ "Полтаваобленерго" від 22 січня 2015 року (протокол № 135) ОСОБА_1 директору з правової роботи встановлено заробітну плату у розмірі 39 000 на період з 01 по 31 січня 2015 р.( а.с.65).
В подальшому правлінням товариства цей розмір переглядався щомісячно. 
Як вбачається з наданих витягів з протоколів засідань правління, необхідність встановлення заробітної плати керівному складу товариства пов`язана зі змінами в організаційній структурі та не підписання трудових договорів.
Наказом № 249 від 19 червня 2015 року зменшено трудові (посадові) обов`язки, покладені на директора з правової роботи ОСОБА_1 , виключно до надання за завданням керівників товариства консультацій, роз`яснень, участі у виробничих нарадах та інших заходах за завданням керівників товариства, без права здійснення представництва інтересів товариства перед третіми особами ( а.с.12-13).
З протоколу засідання Правління ПАТ "Полтаваобленерго" № 145 від 30 червня 2015 року вбачається, що правління ПАТ "Полтаваобленерго" встановило директору з правової роботи ОСОБА_1 , через 2 місяці після вручення повідомлення про зміну розміру заробітної плати, заробітну плату у розмірі 10 066,77 грн з врахуванням місячного посадового окладу, доплат, надбавок, премій та виплат, які підлягають оплаті на користь працівника згідно законодавства, колективного договору та інших внутрішніх наказів, положень товариства (а.с. 51).
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11.01.2016 р. у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Полтаваобленерго» про визнання незаконним рішення правління ПАТ «Полтаваобленерго» від 30 червня 2015 року протокол № 145 було відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 233 Кодексу законів про працю України про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що порушення права позивача розпочалося не з моменту відновлення трудових відносин з позивачем. Зазначений наказ датований 19.06.2015 р., і на його підставі, серед іншого, було ухвалене рішення, оформлене протоколом №145 від 30.06.2015 р. про зменшення розміру його заробітної плати ще у період до звільнення.
Доводи апеляційної скарги про те, що з наказом №249 від 19.06.2015 р. апелянт був ознайомлений лише 27.11.2017 року після поновлення на посаді директора з правової роботи на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області від 16.11.2017 р., колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на оцінку суду першої інстанції, з якою погоджується, оскільки цей наказ досліджувався судами у справі №553/3755/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Полтаваобленерго» про визнання протоколу недійсним, і був наданий відповідачем до суду 10.11.2015 року, в якому позивач брав участь. /а.с. 105/ Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки рішення суду.
Таким чином, однією з підстав відмови у позові ОСОБА_1 , є  пропуск ним строків оскарження наказу №249 від 19.06.2015 р.
Окрім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про право ПАТ «Полтаваобленерго» зміни розміру оплати праці ОСОБА_1 , зважаючи на суттєве зменшення обсягів фактично виконуваної ним роботи та право товариства здійснювати управлінські функції у сфері розподілу заробітної плати за фактично відпрацьований час. Посадовий оклад позивача змінений відповідно до цих правил та з дотриманням вимог, встановлених ст. 103 КЗпП України і ст. 29 ЗУ «Про оплату праці».
Доводи апеляційної скарги, про те, що обставини, визначені в оспорюваному наказі, не можуть вважатись змінами в організації виробництва і праці, та мали дискримінаційний характер лише щодо апелянта та спрямовані саме на обмеження його прав, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки це право товариства здійснювати управлінські функції у сфері розподілу заробітної плати за фактично відпрацьований час, що було обґрунтовано встановлено судом першої інстанції.
Додатково апеляційний суд також наголошує на тому, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 січня 2016 року у справі № 553/3755/15-ц, залишеним в силі касаційними інстанціями, відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним рішення правління ПАТ`Полтаваобленерго" № 145 від 30 червня 2015 р.
В межах розгляду даної справи, судом встановлено що саме на підставі наказу № 249 від 19 червня 2015 року яким зменшено трудові (посадові) обов`язки, покладені на директора з правової роботи ОСОБА_1 , виключно до надання за завданням керівників товариства консультацій, роз`яснень, участі у виробничих нарадах та інших заходах за завданням керівників товариства, без права здійснення представництва інтересів товариства перед третіми особами, в подальшому, відповідно до протоколу засідання Правління ПАТ "Полтаваобленерго" № 145 від 30 червня 2015 року, правління ПАТ "Полтаваобленерго" встановило директору з правової роботи ОСОБА_1 , через 2 місяці після вручення повідомлення про зміну розміру заробітної плати, заробітну плату у розмірі 10066,77 грн. з врахуванням місячного посадового окладу, доплат, надбавок, премій та виплат, які підлягають оплаті на користь працівника згідно законодавства, колективного договору та інших внутрішніх наказів, положень товариства. /а.с. 68-71/
Таким чином, наказ № 249 від 19 червня 2015 року який фактично закріплений протоколом  засідання Правління ПАТ "Полтаваобленерго" № 145 від 30 червня 2015 року, у визнанні якого рішеннями судів відмовлено є законним і скасуванню не підлягає, що обґрунтовано встановлено судом першої інстанції.
Таким чином,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року - залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: