Номер провадження: 33/813/620/20
Номер справи місцевого суду: 521/4123/20 
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М. 
Доповідач Колесніков  Г. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: 
головуючого - судді Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,
учасники справи:
особа, яка притягується до адміністративної відповідальності-ОСОБА_1 ,
його захисник-Трубецька Майя Миколаївна,
розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 22 квітня 2020 року, ухвалену під головуванням судді Сегеди О.М.,
ВСТАНОВИВ:

 
Короткий зміст судового рішення 
Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 22 квітня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 02 березня 2020 року о 23.20 годині в м.Одесі, вул.Чернишевського, 104, керував транспортним засобом Мерседес Е200, н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 січня 2001 року (далі- ПДР) а.с.38-40. 
Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.
Зокрема, апелянт посилається на те, що:
- судом проігноровані вимоги п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року;
- протокол не може бути визнаний належними доказом у справі в розумінні ст.245 КУпАП та не відповідає вимогам ст.256 КУпАП;
- твердження судді про однозначну відмову апелянта від проходження запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи;
- судом безпідставно було відмовлено у клопотанні про допит свідків, оскільки їх показання не відповідають дійсним обставинам справи, не узгоджуються з протоколом та відеозаписом; пояснення викладені одним почерком та на бланку, що не містить дати та місце відібрання пояснень; письмові пояснення свідків не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою;
- працівниками поліції порушений п.1.6. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 №1452/735 (далі-Інструкція);
- в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я;
- всупереч ст.265-1 КУпАП у водія водійське посвідчення не вилучалося;
- всупереч ст.266 КУпАП матеріали справи не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій особі, що викликають сумніві у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів;
- огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням вимог п.7,9,12 Інструкції;
- в постанові невірно зазначена адреса проживання ОСОБА_1 та державний номер транспортного засобу, яким він керував (а.с.43-50).
26 травня 2020 року ОСОБА_1 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких посилається на те, що складений відносно нього протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є неналежним доказом, оскільки :
- у фабулі протоколу відсутня обов`язкова факультативна ознака об`єктивної сторони адміністративного правопорушення - місце його вчинення, оскільки в протоколі невірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення (вказано: м.Одеса, вул.Чернишевського,104, а насправді автомобіль знаходився за адресою: м.Одеса, вул.Складська,48),
- в протоколі не зазначено про відеофіксацію правопорушення, не зазначено пристрій, на якій проводилась відеофіксація,
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Трубецька М.М. підтримали доводи апеляційної скарги і доповнень до неї та просили постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, інспекторів поліції Драгієва С.В., Ястреба В.І., перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що 02 березня 2020 року останній керував транспортним засобами з ознаками алкогольного сп`яніння та у встановленому законом порядку відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.
Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, а саме: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №130942 від 03
березня 2020 року (а.с.3);
-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5,6); 
-відеозаписами на CD-диску (а.с.8).
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вищевказаним нормам права.
Апеляційним судом встановлені наступні обставини.
02 березня 2020 року, біля 22.00 години, громадянин ОСОБА_1 заявив на номер 102 про крадіжку його автомобіля.
Біля 22.50 години працівники поліції прибули на виклик за адресою: м.Одеса, вул.Чернишевського (біля магазину «Колібрі»). На місці був громадянин ОСОБА_1 , який повідомив, що його автомобіль вже знайшовся та все добре. Під час розмови працівники поліції помітили, що ОСОБА_1 не чітко висловлювається та має явні ознаки алкогольного сп`яніння. На їх питання, як він дістався до магазину та чи був за кермом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки є запах алкоголю, ОСОБА_1 погодився, що дійсно запах алкоголю є, проте стверджував, що за кермом транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння не знаходився. Зазначав, що він деякий час спілкувався з автомобілістами - власниками Мерседесів, вони слухали музику, а потім зайшов до магазину «Колібрі», де і напився.
Після розмови з ОСОБА_1 інспектори поліції попередили його не сідати за кермо в такому стані, залишити машину і піти додому пішки, оскільки останній сказав, що живе зовсім поруч. 
Після того як поліцейські поїхали, ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля та поїхав в сторону свого дома, вважаючи, що йому зовсім недалеко їхати. 
Відповідно до відеозапису №14 з відеорегістратора патрульної машини о 23.12 годині інспекторами поліції зафіксований факт керування водієм ОСОБА_1 транспортного засобу Мерседес Е200 з ознаками алкогольного сп`яніння.
Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні суду апеляційної інстанції інспектори поліції Драгієв С.В. ,  Ястреб В.І . Також дані обставини підтверджуються наявними в справі відеозаписами у кількості 14 штук. 
Під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 показав, що він дійсно визвав поліцію з приводу крадіжки його автомобіля. Однак, до їх приїзду, машину знайшов, вона знаходилася за кутом. Пояснив дану ситуацію поліцейським і вони поїхали. А він поїхав додому, і коли зупинився біля свого будинку, сидячі в машині, вирішив відкрити пляшку горілки та швидко зробив пару ковток. І тільки після цього, коли машина вже не рухалася, підійшли до нього поліцейські.
Вказані пояснення повністю спростовуються наявними відеозаписами у справі.
Так, відеозаписами №№1,2,3 підтверджено, що 02 березня 2020 року з 22.52 год. до 23.07 год. ОСОБА_1 спілкувався з поліцейськими по вул.Чернишевського з приводу «крадіжки» його машини. Та вже в той час працівники поліції помітили у ОСОБА_1 явні ознаки алкогольного сп`яніння. Останній підтвердив, що напився в магазині «Колібрі», проте п`яним за кермом не їхав. 
Відповідно до відеозапису №14 з відеорегістратора патрульної машини 02 березня 2020 року о 23.12-23.14 годині інспекторами поліції зафіксований факт керування водієм ОСОБА_1 транспортного засобу Мерседес Е200.
А тому версія ОСОБА_1 про те, що він вжив спиртні напої після того, як він зупинився біля свого дому, є неспроможними та спростовані наявними доказами у справі. 
Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не сформульовано, який саме огляд апелянт має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), не приймаються до уваги та суперечать змісту протоколу.
Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зі змісту протоколу вбачається, що саме цей пункт ПДР було порушено водієм ОСОБА_1 , оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, однак у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння.
З досліджених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 об`єктивно перебував у стані алкогольного сп`яніння: не міг чітко висловити свої думки, путався у показаннях, сперечався з поліцейськими, поводив себе неадекватно, виражався нецензурною лайкою; поліцейські неодноразово пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння двома способами: або на місці з використанням спеціальних технічних засобів, або у закладі охорони здоров`я - ОСОБА_1 то погоджувався, то ні. Відеозаписом №11 підтверджено відмову останнього у проходженні огляду у медичному закладі, а відеозаписом №12 - підтверджена ця відмова у присутності двох понятих. 
За таких обставин, апеляційний суд вбачає однозначну відмову апелянта від проходження запропонованого йому огляду, і доводи в цій частині вважає безпідставними.
Посилання на те, що пояснення свідків викладені одним почерком та на бланку, що не містить дати та місце відібрання пояснень, та вони не узгоджуються з іншими матеріалами справи, є необґрунтованими.
Суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості допитати понятих  ОСОБА_2  та ОСОБА_3 , які на неодноразові виклики в суд не з`явилися та про причини неявки не повідомили. Сам по собі факт їх неявки в судове засідання, не є підставою для визнання їх письмових пояснень неналежними доказами. Їх письмові пояснення узгоджуються з іншими доказами у справі. Так, наявні відеозаписи у справі підтверджують факт наявності даних свідків саме під час відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, що повністю узгоджується з вимогами р.2 п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тому апеляційний суд вважає їх належними, допустимими та достовірними доказами. 
Доводи апелянта про те, що всупереч ст.265-1 КУпАП у нього не вилучалося водійське посвідчення не приймаються до уваги. З рапорту інспектора поліцій Драгієва С.В. вбачається, що ОСОБА_1 відмовився передати водійське посвідчення, тому воно не вилучалось, а тимчасове - не видавалося (а.с.7). Крім того, не вилучення водійського посвідчення не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та не є свідченням того, що водій був тверезим або що у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння
Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я є надуманими. Відеозаписами підтверджено, що таке направлення було складено поліцейським, однак в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (відеозапис №11). Вказане направлення може міститься в матеріалах справи лише, коли особа, у відношенні якої планується проведення огляду, надала свою згоду на такий огляд та пройшла його.
Твердження про те, що всупереч ст.266 КУпАП водія не відсторонили від керування транспортним засобом, також є надуманими. ОСОБА_1 був відсторонений від керування, оскільки поїхав на патрульній машині до медичного закладу. А передача керування його автомобіля іншій особі не була потрібна, оскільки він був зупинений працівниками поліції вже біля свого дому, де машина і залишилася (відеозапис №14).
Посилання в доповненнях до апеляційної скарги на те, що протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є неналежним доказом, оскільки в ньому невірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, не приймаються до уваги з таких підстав.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема, дата і місце його складення.
З матеріалів справи вбачається, що інспектором поліції в протоколі зазначено місце його складання: м.Одеса, вул.Чернишевського, 104 (а.с.1).
ОСОБА_1 наголошує на тому, що насправді автомобіль знаходився за адресою: м.Одеса, вул.Складська, 48, де він і спілкувався з працівниками поліції.
В судовому засіданні дані обставини не заперечувалися інспекторами поліції, які пояснили, що помилково вказали вулицю Чернишевського, оскільки першочергово, на повідомлення ОСОБА_1 про угон його автомобіля, вони приїхали саме туди.
Апеляційний суд приходить до висновку, що зазначення інспектором в протоколі неправильних даних не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР, та є опискою.
Аналогічна правова позиція уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 та у постанові від 24 грудня 2019 року у справі №459/1801/17.
Доводи про те, що в протоколі не зазначено про відеофіксацію правопорушення, не зазначено пристрій, на якій вона проводилася, є безпідставними.
Відповідно до ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» поліцією в своїй діяльності застосовуються технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання ПДР.
Інспекторами поліції до матеріалів справи про адміністративне правопорушення були додані відеозаписи, які дозволяють встановити обставини справи, що є основною їх функцією. Необхідність вказання даних про пристрій, на який проводиться відеофіксація, законом не передбачена.
Такі твердження апелянта, на думку суду, спрямовані на уникнення відповідальності і умисне, свідоме спотворення дійсних обставин вчинення адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд також вважає, що в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, інспекторами поліції дотримані вимоги Інструкції, ст.266 КУпАП, та не допущено порушень, які б вказували на їх незаконність і були підставою для закриття провадження у цій справі. А тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Посилання апелянта на постанови апеляційного суду Одеської області в інших адміністративних справах, не мають преюдиціальної сили для вирішення даної справи та не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
Доводи про те, що в постанові невірно зазначена адреса проживання ОСОБА_1 та державний номер транспортного засобу, яким він керував, не є підставою для закриття провадження у справі, а є підставою для виправлення описки у постанові суду.
Таким чином, апеляційний суд вважає надуманими доводи апеляційної скарги , що суд першої інстанції проігнорував положення п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року, оскільки справа була розглянута повно і об`єктивно з викладенням всіх обставин справи і наданням мотивованого висновку.
А тому висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.
З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 22 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков