ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8/20 Справа № 410/2775/12 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж.М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
         головуючого судді Єлізаренко І.А.
         суддів           Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
         за участю секретаря Черкас Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Дніпропетровської районної державної адміністрації, треті особи Кіровська селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Сидоревич Валентина Азисівна, державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янкова Ірина Володимирівна, відділ Держкомзему в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання договорів купівлі-продажу та розпорядження недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , Дніпропетровської районної державної адміністрації, треті особи Кіровська селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Сидоревич В.А., державний нотаріус Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Янкова І.В., відділ Держкомзему в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання договорів купівлі-продажу та розпорядження недійсними.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 квітня 2008 року він купив у ОСОБА_6 житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці 6240 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок розміщений на земельній ділянці площею 6840 кв.м., у тому числі під будинком і господарськими будівлями та спорудами 41 кв.м., під двором 427 кв.м., під городом 5772 кв.м. Рішенням Кіровської селищної ради від 23 грудня 2008 року №454 надано дозвіл на розробку землевпорядної документації. Відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі було погоджено документацію із землеустрою щодо передачі йому у власність земельної ділянки площею 0,5490 га, у тому числі: 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,3990 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель присадибного фонду в межах населеного пункту АДРЕСА_1 . Головним архітектором відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Дніпропетровської райдержадміністрації, також погоджено документацію із землеустрою щодо передачі йому у власність зазначеної земельної ділянки площею 0,5490 га за рахунок земель присадибного фонду в межах населеного пункту Кіровське по АДРЕСА_1 . Рішенням Кіровської селищної ради від 17 лютого 2009 року № 493-25/У затверджено вказану землевпорядну документацію, та передано йому у власність. У ході виготовлення та погодження зазначеної документації були встановлені та закріплені довгостроковими межовими знаками межі земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 . Між його земельною ділянкою та земельною ділянкою суміжного землекористувача ОСОБА_3 у 2008 року встановлено паркан по всій довжині його ділянки, геодезична зйомка здійснювалась згідно з межею ділянки по паркану. Розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року № 3873-р йому було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га за рахунок земель резервного фонду (рілля) за межами населеного пункту на території Кіровської селищної ради. Розпорядженням Голови Дніпропетровської РДА від 22 лютого 2011 року № 363-р вказаний проект затверджено, а земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3281 га за рахунок земель резервного фонду (рілля) за межами населеного пункту на території Кіровської селищної ради передано у його, ОСОБА_1 власність. Однак, при внесенні інформації про земельну ділянку до бази даних ДЗК виявилось, що вона вже перебуває у власності ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 049993 від 20 грудня 2010 року. З`ясувалось, що ОСОБА_5 є зареєстрованим власником земельної ділянки (землекористувачем), право власності на яку набула внаслідок укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки з ОСОБА_2 28 вересня 2011 року. В свою чергу, ОСОБА_2 отримала вказану земельну ділянку у власність шляхом безоплатної її передачі - приватизації. Позивач зазначав, що приватизація земельної ділянки з боку ОСОБА_2 була проведена з порушеннями норм діючого законодавства, внаслідок чого був не дотриманий існуючий порядок приватизації земельної ділянки та порушені права та інтереси суміжних землекористувачів. На підставі викладеного, позивач просив суд визнати недійсним Розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 04 лютого 2011 року № 322-р з моменту його прийняття; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ № 482057 від 22 лютого 2010 року, виданий на ім`я ОСОБА_2 з моменту його видачі; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 28 вересня 2011 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сидоревич В.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 805 від 28 вересня 2011 року з моменту укладення; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 049993 від 20 грудня 2010 року, виданий на ім`я ОСОБА_5 , з моменту його видачі; визнати недійним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 30 грудня 2010 року, засвідчений державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори м. Дніпропетровська Янковою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 5-7070 від 30 грудня 2010 року, з моменту укладення; припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку (кадастровий номер 1221455400010190413), яка є власником на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 30 грудня 2010 року, засвідченого державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори м. Дніпропетровська Янковою І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 5-7070 від 30 грудня 2010 року; відділу Держкомзему в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області скасувати реєстрацію Державних актів на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 049993 від 20 грудня 2010 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 та ЯИ № 482057 від 22.02.2010 р., виданого ім`я ОСОБА_2 , а також скасувати інші відомості щодо реєстрації прав власності на вказану земельну ділянку (кадастровий номер 1221455400010190413), зобов`язати внести відповідні зміни до земельно-кадастрової документації; усунути йому, ОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою (кадастровий номер 1221455400010190413), що знаходиться у нього в користуванні та є частиною домоволодіння з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зобов`язавши їх не використовувати вказану земельну ділянку та чинити перешкод йому, ОСОБА_1 в користуванні вказаною земельною ділянкою та в оформленні прав на неї; зобов`язати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повернути земельну ділянку у придатному для її використання стані до земель державної власності.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , Дніпропетровської районної державної адміністрації, треті особи: Кіровська селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Сидоревич В.А., Державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янкова І.В., Відділ Держкомзему в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання недійсним державного акту, визнання договору купівлі-продажу та розпорядження недійсним в частині позовних вимог до ОСОБА_5 закрито (т.1 а.с.170, 171).
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Дніпропетровської районної державної адміністрації, треті особи Кіровська селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Сидоревич В.А., Державний нотаріус Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Янкова І.В., Відділ Держкомзему в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання договорів купівлі-продажу та розпорядження недійсними (т.1, а.с.187-191).
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду від 28 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року було залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (т.3 а.с.49, 50). 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з вимогами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно зі ст. 203 ЦК України   встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України  підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою   статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3   ст. 215 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 квітня 2008 року позивач ОСОБА_7 є власником житлового будинку загальною площею 19,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 6240 кв.м. (держфонд) (т.1 а.с.7-9).
Розпорядженням Голови районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області №4880-р від 01 грудня 2009 року ОСОБА_2 був наданий дозвіл на підготовку матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки площею 0,6 га, яка передавалася для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради за межами населеного пункту (т.1 а.с.46).
Розпорядженням Голови районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 5867-р від 31 грудня 2009 року ОСОБА_2 наданий дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,6 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель резервного фонду (рілля) за межами населеного пункту на території Кіровської сільської ради (т.1 а.с.55).
Розпорядженням Голови районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 322-р від 04 лютого 2010 року затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розроблений ТОВ «Земельні реформи», та передана у власність ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,6 га ріллі за рахунок земель резервного фонду (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кіровської селищної ради (т.1 а.с.39).
На підставі Розпорядження Голови районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 322-р від 04 лютого 2010 року ОСОБА_2 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №482057 від 12 лютого 2010 року, відповідно до якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,6 га (кадастровий номер 1221455400:01:019:0413) у межах згідно з планом меж земельної ділянки, що розташована на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.40).
За нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 28 вересня 2010 року, зареєстрованим в реєстрі №805, ОСОБА_2 продала вказану вище земельну ділянку ОСОБА_5 . На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_5 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №049993 від 16 грудня 2010 року, відповідно якого ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,6 га (кадастровий номер 1221455400:01:019:0413) у межах згідно з планом меж земельної ділянки, що розташована на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.66).
ОСОБА_5 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 30 грудня 2010 року, зареєстрованим в реєстрі №5-7070, продала вказану вище земельну ділянку ОСОБА_4  (т.1 а.с.69,70). 
Розпорядженням Голови районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 3873-р від 02 грудня 2010 року, позивачу ОСОБА_1 був наданий дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га за рахунок земель резервного фонду (рілля) за межами населеного пункту на території Кіровської селищної ради (т.1. а.с.28). 
Розпорядженням № 363-р від 22 лютого 2011 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради (т.1. а.с.29). 
Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_7 посилався на порушення його прав щодо володіння та користування земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради (т.1 а.с.14-22). 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року за клопотанням представника позивача у справі було призначено судову експертизу з питань землеустрою на розгляд якої було поставлено питання: Чи відповідає розроблена документація із землеустрою на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землевпорядкування? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності? 
Згідно висновку судової експертизи з питань землеустрою №5525-19 від 29 квітня 2020 року надана на дослідження документація із землеустрою, а саме проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, розроблений ТОВ "Земельні реформи" 2010 рік не відповідає вимогам щодо складу, змісту та правил оформлення відповідної нормативно-технічної документації з питань здійснення землеустрою, а отже не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Наданий на дослідження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, розроблений ТОВ "Земельні реформи" 2010 рік не відповідає вимогам щодо складу, змісту та правил оформлення відповідної нормативно-технічної документації з питань здійснення землеустрою, а саме ст.118, 186-1 Земельного кодексу України, ст.29 Закону України "Про землеустрій", ст.11 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", п.п.6, 9 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних діялнок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року №677, Додаток 1 до Типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2004 року №266, п.п.3.3.2 пункту 3.3 глави 3 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему від 03 грудня 2004 року №391, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2004 року №1618/10217, а отже не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування (т.4 а.с.31-49). 
У позовній заяві позивач ОСОБА_1 , крім іншого, просив суд визнати недійсним Розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 04 лютого 2011 року № 322-р з моменту його прийняття; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ № 482057 від 22 лютого 2010 року, виданий на ім`я ОСОБА_2 з моменту його видачі (т.1 а.с.14-22).
Слід зазначити,  розпорядження Голови районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 322-р, яким був   затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розроблений ТОВ «Земельні реформи», та передана у власність  ОСОБА_2  земельна ділянка площею 0,6 га ріллі за рахунок земель резервного фонду (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кіровської селищної ради, яке просив визнати недійсним позивач, було винесено   04 лютого 2010 року, а не 04 лютого 2011 року, як зазначав позивач (т.1 а.с.39).
Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ № 482057 був виданий ОСОБА_2 12 лютого 2010 року, а не 22 лютого 2010 року, як зазначав позивач (т.1 а.с.40). 
З матеріалів справи вбачається розпорядженням Голови районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 3873-р від 02 грудня 2010 року, позивачу ОСОБА_1 був наданий дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га за рахунок земель резервного фонду (рілля) за межами населеного пункту на території Кіровської селищної ради. 
Розпорядженням № 363-р від 22 лютого 2011 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради (т.1. а.с.28, 29). 
Таким чином, розпорядження Голови районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 3873-р від 02 грудня 2010 року, яким позивачу ОСОБА_1 був наданий дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га за рахунок земель резервного фонду (рілля) за межами населеного пункту на території Кіровської селищної ради, розпорядження № 363-р від 22 лютого 2011 року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради, були винесено значно пізніше та після винесення розпорядження Голови районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 322-р, яким був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі у власність ОСОБА_2 - 04 лютого 2010 року.
Земельна ділянка за життя ОСОБА_2 в приватну власність була отримана 12 лютого 2010 року і була оформлена у приватну власність відповідно до вимог ст. 125, 126, 152 ЗК України. 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. 
Позивачем не було надано суду будь-яких належних доказів на підтвердження того, що розпорядженням Голови районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 322-р від 04 лютого 2010 року, яким був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, та передана у власність ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,6 га ріллі за рахунок земель резервного фонду (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кіровської селищної ради, а також отриманням Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯИ № 482057 ОСОБА_2 12 лютого 2010 року, дійсно порушуються його права щодо користування земельною ділянкою, оскільки розпорядження Голови районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 3873-р від 02 грудня 2010 року, яким позивачу ОСОБА_1 був наданий дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га за рахунок земель резервного фонду (рілля) за межами населеного пункту на території Кіровської селищної ради, розпорядження № 363-р від 22 лютого 2011 року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради, було винесено значно пізніше, ніж винесення вищевказаних розпоряджень щодо земельної ділянки, наданій ОСОБА_2 .
Також слід зазначити, на період часу отримання позивачем ОСОБА_7 розпорядження Голови районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 3873-р від 02 грудня 2010 року та розпорядження № 363-р від 22 лютого 2011 року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , земельна ділянка, яка була передана у власність ОСОБА_2 , була нею продана ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 28 вересня 2010 року. 
Доказів на підтвердження того, що дійсно існує накладення меж земельних ділянок, переданих ОСОБА_2 та позивачу за вказаними розпорядженнями, суду не надано. 
Крім того, стосовно оскарження позивачем ОСОБА_7 договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від 28 вересня 2010 року, та договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 30 грудня 2010 року, слід зазначити, позивач ОСОБА_7 не є стороною у вказаних оскаржуваних договорах купівлі-продажу.
Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 у зв"язку з недоведеністю.
Доводи апеляційної скарги щодо накладення меж земельних ділянок належними доказами у справі не підтверджуються.
Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог позивача, неповне з`ясування судом обставин у справі є необгрунтованими.
Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. 
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну  скаргу слід залишити без задоволення, а рішення  суду залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О СТ А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя
     
Судді