ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

18 червня 2020 року

м. Харків

справа № 670/7400/19

провадження № 22-ц/818/2572/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Хорошевського О.М., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач:  ОСОБА_1 ;

відповідач: Приватне акціонерне товариство «МетЛайф»;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «МетЛайф» про захист прав споживача, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року, постановлене суддею Ніколаєнко І.В., в залі суду в м. Харків, 

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду с позовом, в якому просила стягнути з ПАТ "МетЛайф" на її користь 11650 грн, з яких 6250 грн. - сума страхового відшкодування, вартість довіреності - 400 грн., 5000 грн. - моральна шкода.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 11.09.2018 року страхувальником ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування її життя (у формі електроного полісу) як вигодонабувача, включаючи захист від нещасних випадків № НАІ5NS-188В1С5. Страховим агентом, відповідно до п. 4.5 Договору є ПАТ КБ "Приватбанк". 31.01.2019 року вона звернулась за допомогою до КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. Проф. О.І. Мещанінова" із приводу рваних ран правої кисті. Згідно п. 4.3. договору добровільного страхування життя від 11.09.2018 року за № НАІ5NS-188В1С5 цей договір укладено відповідно до Правил добровільного страхування життя ПрАТ "Метлайф" та Договору добровільного страхування життя за пакетом программ "Захист на кожен день" № 10112017 від 10.11.2017 року, розміщеного на інтернет-сторінці страховика. 31.10.2019 року нею було повідомлено про страховий випадок ПрАТ "Метлайф" через ПАТ КБ "Приватбанк". Відповідно до п.2 ч.1 ст. 20 ЗУ "Про страхування" страховик зобов"язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. Зазначений обов"язок відповідачем не виконано. Ніякого консультування або іншої допомоги їй не було надано. Вона за власною ініціативою з"ясовувала порядок дій для отримання відшкодування. 15.02.2019 року вона надала до ПАТ КБ "Приватбанк" довідку клінічної лікарні від 14.02.2019 року за № 06/185, яка містить діагноз "рвані рани правої кисті". Зазначила, що на сайті ПрАТ "Метлайф" розміщено Правила страхування, зареєстровані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 17.12.2015 року за реєстраційним номером 0115339 зі змінами та доповненнями № 1, які були зареєстровані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 23.03.2017 року за реєстраційним номером 0117119 та зі змінами та доповненнями № 2, які були зареєстровані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 06.11.2018 року згідно розпорядження № 1947. 27.03.2019 року вона отримала лист ПрАТ "МетЛайф" за № 368-CL від 15.02.2019 року із відмовою у здійсненні страхової виплати, в якому відсутні посилання на ухвалення рішення відповідача. В листі відповідача відсутні обгрунтування причин відмови у здійснені страхової виплати. Вважає, що травма її кисті підпадає під визначення п. 77 таблиці визначення розміру страхових виплат для тілесних ушкоджень. Цей пункт передбачає виплату в розмірі 5% від страхової суми, яка складає 125000 грн. згідно п. 8 Договору. Таким чином розмір страхового відшкодування складає 6250 грн. Моральну шкоду вона оцінює в розмірі 5000 грн. Крім того, зазначає, що нею були понесені витрати на складання довіреності в розмірі 400 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1  звернулася до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи і порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилалася на те, що відповідачем порушені Правила страхування в частині дотримання строку перевірки заяви про здійснення страхової виплати, крім того, зазначає, що в листі відповідача про відмову у здійсненні страхової виплати відсутні обґрунтування причин відмови у здійсненні такої виплати. Зазначає, що доказів виконання вимоги щодо направлення позивача на медичне обстеження на вимогу та за рахунок страховика суду надано не було. Вказує на те, що у справі була призначена експертиза, та до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення вказаної експертизи, у зв`язку з відсутністю в ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса, вважає, що суд повинен був самостійно визначити експерта чи експертну установу для проведення експертизи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.09.2018 року ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування життя (у формі електронного полісу), включаючи захист від нещасних випадків № НАІ5NS-188В1С5, шляхом приєднання до оферти - Договору Добровільного страхування життя за пакетом програм "захист на кожен день" № 10112017. Застрахованою особою встановлено ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування», статтею 979 Цивільного кодексу України визначено, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (надати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.

Згідно з третьої статті 16 Закону України «Про страхування» договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Статтею 982 ЦК України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно з частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною першою статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Частинами першою-третьою статті 991 ЦК України та частиною першою статті 26 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Частинами другою та третьою статті 26 Закону України «Про страхування» визначено, що рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи позивача про те, що їй відмовлено у виплаті страхового відшкодування без зазначення причин спростовується матеріалами справи.

Так, згідно відповіді в.о. начальника відділу врегулювання страхових випадків ПрАТ «МетЛайф» від 15.02.2019 року заявлена ОСОБА_1 подія не є страховим випадком за програмою страхування додаткових ризиків «Страхування на випадок тілесних ушкоджень внаслідок нещасного випадку», тому прийнято рішення про відмову у здійсненні страхової виплати за страховим полісом № НАІ5NS-188В1С5, оскільки травма, яка трапилась з ОСОБА_1 не відповідає характеру ушкоджень вказаних у Таблиці тілесних ушкоджень внаслідок нещасного випадку.

Позивач наполягала на тому, що в результаті ушкодження м`яких тканин кісті у неї утворився рубець.

Відповідно до умов Договору страхування травма, яка була встановлена згідно діагнозу у позивача, а саме: рвані рани правої кістки розраховується згідно із розміром утвореного рубця відповідно до п. 59 Таблиці визначення розміру Страхових виплат для тілесних ушкоджень, що є частиною Додатку 1-13 Правил добровільного страхування життя.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 року по справі призначена судово-медична експертиза та 08.11.2019 року для з`ясування розміру утвореного рубця, між тим до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи, у зв"язку з відсутністю в ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса експертів, які проводять судово-медичні експертизи.

Позивач, звертаючись з апеляційної скаргою, посилалась крім іншого на те, що суд повинен був самостійно визначити експерта чи експертну установу для проведення експертизи.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішеннячи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. 

Згідно ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 статті 103 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи експертна установа була визначена судом за заявою позивача, а клопотання про призначення судової експертизи суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заявляє.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, наявність у неї травми, яка є підставою для виплати страхового відшкодування не доведена належними та допустимими доказами. 

Оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновки суду не спростовують і не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -                                                                     Н.П. Пилипчук

Судді -                                                                        О.М. Хорошевський

                                                                               О.В. Маміна