ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 576/1818/17
адміністративне провадження № К/9901/20532/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шарапи В.М.,
суддів - Желєзного І.В., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року у складі колегії суддів: Макаренко Я.М. (головуючий), суддів: Бартош Н.С., Мінаєвої О.М. у справі за його позовом до Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - Глухівське об`єднане УПФУ Сумської області) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОПИСОВА ЧАСТИНА          
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:
1.1 - зобов`язати Глухівське об`єднане УПФУ Сумської області припинити виплату пенсії в зв`язку з відмовою від неї з моменту звернення, а саме 22 серпня 2017 року.
2. Глухівський міськрайонний суд Сумської області постановою від 18 жовтня              2017 року позов задовольнив.
Зобов`язав Глухівське об`єднане УПФУ Сумської області припинити виплату пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відмовою від неї з моменту звернення, а саме з 22 серпня 2017 року. 
2.1 Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення виходив із того, що відповідач неправомірно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 22 серпня 2017 року про припинення виплати йому пенсії. Також суд зазначив, що чинне законодавство дає право особам відмовитись від отримання пенсії.
3. Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 11 січня 2018 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким відмовив у задоволенні позову.
3.1 Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову виходив із того, що підстав для припинення виплати позивачу пенсії, яку він отримує за правилами і в порядку, передбаченому Законом України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), не вбачається.
4. Судами попередніх інстанцій встановлено що:
4.1 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Глухівському об`єднаному УПФУ Сумської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.
4.2 22 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Глухівського об`єднаного УПФУ Сумської області з заявою, у якій просив припинити виплату йому пенсії з 22 серпня 2017 року.
4.3 Листом від 12 вересня 2017 року за №2494/03-31 Управління відмовило позивачу у припиненні виплати пенсії, посилаючись на статтю 49 Закону №1058-IV, якою визначені підстави для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
5.1 На обґрунтування касаційної скарги зазначив, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував статтю 49 Закону №1058-IV. Зазначає, що відповідно до пункту 5 статті 49 зазначеного закону, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, в інших випадках передбачених законом. 
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
6. Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
7. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими  Конституцією  та законами України.
8. Статтею 49 Закону №1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.
9. Відповідач слушно наголошує, що чинним законодавством не передбачено прямої норми, яка би давала особам право відмовлятись від отримання пенсії.
10. У той же час, статтею 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачено, що до пенсії за віком, у тому числі обчисленої в мінімальному розмірі, встановлюються такі надбавки: пенсіонерам, крім осіб, зазначених у пункті "в" цієї статті, які мають стаж роботи, передбачений статтею 12 цього Закону, і в період роботи відмовились одержувати пенсію, - у розмірі 10 відсотків основного розміру пенсії без урахування надбавок, підвищень, додаткової пенсії за кожний повний рік роботи після відмови від одержання пенсії, але не більш як 40 відсотків.
11. Пунктом 7-2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що особа, яка достроково вийшла на пенсію і в результаті чого відсоток, на який було зменшено пенсію може бути переглянуто після досягнення пенсійного віку, якщо особа продовжує працювати і відмовилась від отримання пенсії.
12. Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що наведені норми законодавства вказують на право особи відмовитись від отримання пенсії. При цьому, жодним нормативно-правовим актом не визначено ні форма заяви, ні підстави відмови від отримання пенсії.
13. Вирішуючи спір, колегією суддів взято до уваги той факт, що відмова позивача від отримання пенсії не призведе до отримання державою в особі Пенсійного органу будь-яких збитків чи додаткових витрат. Таке рішення є волею конкретної особи і відповідач, на переконання колегії суддів, не може обмежувати позивача у зазначеному праві.
14. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від                 10 жовтня 2019 року (справа №755/10935/17).
15. Ураховуючи висновки Верховного Суду у зазначеній справі, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, а суд апеляційної інстанції помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
16. Згідно зі статтею 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року скасувати.
Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня          2017 року залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                              І.В. Желєзний                                                                                                                        С.М. Чиркін