ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 331/164/20                                 Головуючий в 1 інст. – Пивоварова Ю.О.
Провадження № 33/807/469/20                                         Доповідач в 2 інст. – Рассуждай В.Я.
Категорія ст. 124 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року                                                 м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю Кривди Н.М., її захисника – адвоката Шутака Ю.В., потерпілого ОСОБА_1 , його представника – адвоката Бганка В.Е., справу за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2020 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працевлаштованої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, - 

В С Т А Н О В И В:

Як зазначено у постанові суду першої інстанції, відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 266460 від 24.12.2019 року, згідно якого ОСОБА_2 16.12.2019 року о 12 год. 45 хв., керуючи автомобілем «Suzuki SX-4», д.н. НОМЕР_1 , біля будинку № 48, розташованого по вул. Дніпровське шосе у м. Запоріжжі, при виїзді з прилеглої території, не впевнилась в безпеці маневру, не дала дорогу автомобілю «Daewoo Lanos», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті чого скоїла з ним зіткнення, чим порушила п. 10.2 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, травмованих немає.
Суд першої інстанції встановив, що в момент зіткнення автомобіль «Daewoo Lanos» знаходився на зустрічній для себе смузі руху, місце зіткнення розташовано також у межах цієї смуги, що підтверджується, у тому числі і схемою ДТП, та прийшов до висновку, що ОСОБА_2 , виїжджаючи з прилеглої території, належним чином виконала п. 10.2 ПДР України та перетнула дві смуги для руху у напрямку руху автомобіля «Daewoo Lanos», таким чином на момент зіткнення покинула його смугу для руху, з огляду на що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки в її діях відсутні невідповідності вимогам ПДР, які б знаходились у причинному зв`язку з подією ДТП.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить постанову скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і провадження у справі відносно неї закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст. 38 КУпАП. 
В обґрунтування скарги зазначає, що постанову суду винесено із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки не було з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинами, суд допустив неповноту судового о розгляду, не дослідивши належним чином обставини, які мають значення для правильного вирішення справи і безпідставно звільнив ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 
Вважає, що взятий до уваги висновок комплексної судової фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи № 9-205/25-42 від 30.04.2002 р. не може бути визнаний допустимим та належним доказом, оскільки містить однобічну перекручену та неправильну інформацію. 
Так, в ході проведення експертизи експерт виходив зокрема зі схеми ДТП, яка міститься в матеріалах справи. Дана схема була складена лише з пояснень ОСОБА_2 , оскільки потерпілий та його дружина при ДТП отримали ушкодження та в цей час оглядались медичними працівниками. Про те, що потерпілий не був присутнім при складанні схеми підтверджує відсутність його підпису. 
Вважає, що схема ДТП не відповідає наявному в матеріалах справи відеозапису, який було надано саме ОСОБА_2 . Розбіжності в схемі полягають в неправильному зазначенні місця зіткнення транспортних засобів відносно того, оскільки потерпілий здійснював рух по лівій смузі руху і не виїжджав на зустрічну смугу руху. 
Вважає, що справа містить необ`єктивні дані щодо обставин самої події, які ґрунтуються виключно на надуманих необ`єктивних обставинах ДТП, наданих ОСОБА_2 , при цьому належної оцінки його поясненням експертом не надано. 
Зазначає, що в ході проведення експертизи експертом так і не було встановлено дійсне місце зіткнення, а встановлено воно було на припущеннях з урахуванням зафіксованої слідової інформації, згідно з якою ймовірне розташування автомобіля «Daewoo Lanos» було на зустрічній для його руху смузі. 
Із посиланням на положення ст. 62 Конституції України, практику ЄСПЛ, п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010, п. 4.1, 42.2 рішення Конституційного Суду України № 1-34/2010 вважає, що процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права. 
Посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства по злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з якою у випадках, коли «… суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається … відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом». 
Вважає, що вказана експертиза є головним доказом, але вона є односторонньою, оскільки не містить інформації з приводу дотримання водієм ОСОБА_2 , вимог п. 10.2 ПДР. 
Вказує, що відповідно до вимог п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а відповідно до п. 10.2, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
При цьому небезпека для водія ОСОБА_1 виникла з моменту руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 на смугу руху головної дороги, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . 
Посилаючись на положення п. 1.4 ПДР вказує, що він, рухаючись по головні дорозі, був вправі розраховувати, що водій ОСОБА_2 виконає вимоги ПДР та дасть йому дорогу. 
Вважає, що порушення вимог п. 10.2 ПДР з боку водія ОСОБА_2 перебувають у прямому зв`язку з суспільно-небезпечними наслідками, що настали в наслідок ДТП, і це прямо підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи (12.40.53 час початку руху «Suzuki») Про те, що водій ОСОБА_2 порушила п. 10.2 ПДР вказує і експертиза, а саме на зображенні 7, 8 кадр 1330, в якому видно, що автомобіль «Suzuki» перетинає головну дорогу ліворуч, не впевнившись, що не має перешкоди зліва. 
Вказує на те, що висновок експерта на містить записів про попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку. 
Також апелянтом заявлене клопотання про виклик до апеляційного суду для надання роз`яснень експертів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яке він із посиланням на ст.ст. 268, 273 КУпАП мотивує тим, що під час розгляду провадження було проведено судову фототехнічну та інженерно-транспортну експертизу. Ознайомившись з висновками експерта стосовно проведених досліджень, постали питання що необхідності додаткового роз`яснення стосовно того, яким чином судовий експерт дійшов відповідних висновків (не вказуючи яких саме висновків), а також його уточнення і доповнення. В ході судового розгляду дане клопотання було відхилено. 
При цьому в клопотання не вказано яка саме питання потребують уточнення та додаткового роз`яснення. 
В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат Шутак Ю.В. надає аналіз висновків судової експертизи, згідно з якими за поясненнями ОСОБА_5 вона не створювала небезпеку для руху водія ОСОБА_1 , в її діях відсутні невідповідності вимогам ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку із подією ДТП. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, постанову районного суду залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник підтримали клопотання апелянта про виклик експертів, для того щоб поставити питання, чому експерт вирішив, що ДТП сталося на зустрічній полосі, в той час як на відеозапису цього не видно. Зазначають, що не згодні із схемою ДТП та висновками експерта, адже експертиза проводилися зі слів ОСОБА_2 та копії відеозапису, який можливо було підробити.
Захисник ОСОБА_2 – адвокат Шутак Ю.В. заперечив проти задоволення клопотання. Вважав, що висновки експерта цілком зрозумілі, експерт запитував вихідні дані у обох учасників пригоди. При проведенні експертизи позиція ОСОБА_1 була врахована. Вважає, що апелянт суперечить сам собі – просить врахувати відеозапис, в той же час заперечуючи його достовірність. 
Щодо суті справи ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу. На його думку пояснення ОСОБА_2 щодо швидкості його автомобіля і відстані, з якої вона його побачила, не відповідають дійсності. Він рухався у лівому ряду у свої смузі руху, автомобіль ОСОБА_2 бачив, але розраховував, що вона не буде порушувати ПДР. Перед зіткненням він почав зупинитися і уходити вправо. Вважає, що за версією ОСОБА_2 був би удар «у лоб». Спочатку вона визнавала вину, зазначаючи лише, що він їхав надто швидко; зараз заперечує вину, адже у неї нема страхового полісу.
Представник ОСОБА_6 – адвокат Бганка В.Є. доповнень не мала, просила апеляційний суд переглянути відеозапис.
Захисник ОСОБА_2 - адвокат Шутак Ю.В. навів доводи на заперечення апеляційної скарги.
ОСОБА_2 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, доповнень не мала.

Вислухавши доводи апелянта та його представника в підтримку апеляційної скарги, ОСОБА_2 та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
За пунктом 10.2 ПДР, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній.
Саме невиконання зазначеної норми ПДР України ставилося у провину ОСОБА_2 посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.
На місці пригоди ОСОБА_2  пояснювала, що виїжджала з дворової території на вул. Дніпровське шосе. Перед виїздом на дорогу зупинилась для надання переваги у русі транспортним засобам. Коли у зоні відомості не стало автомобілів, яких, з урахуванням максимально допустимої швидкості руху, вона могла вимусити змінити напрямок чи швидкість руху, почала здійснювати поворот наліво. І вже, будучи повністю на смузі свого подальшого руху, відчула удар в автомобіль (а.с. 28).
Аналогічні пояснення ОСОБА_2 надавала і у суді першої інстанції.
Її пояснення щодо місця ДТП підтверджуються схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 6).
Апелянт зауважує, що ця схема складена лише з пояснень ОСОБА_2 , оскільки потерпілий та його дружина внаслідок ДТП отримали ушкодження та в цей час оглядались медичними працівниками. 
Вказана схема складена за результатом слідчої дії – огляду місця дорожньо-транспортної пригоди за правилами, встановленими Кримінально-процесуальним кодексом України, із залученням відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України двох незаінтересованих осіб (понятих), які підписали протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схему до нього без зауважень.
Оглянутий апеляційним судом на вимогу представника ОСОБА_1 відеозапис, з урахуванням ракурсу зйомки, не може безумовно визначити розташування місця зіткнення на проїзній частині, а тому не може спростувати відомості, що зазначені у схемі до протоколу огляду місця ДТП,
Тому доводи ОСОБА_1 щодо складення схеми ДТП за його відсутності та невідповідності зазначеного у схемі місця зіткнення фактичним обставинам апеляційний суд відхиляє. 
Водночас відеозапис, на який посилається апелянт, був об`єктом дослідження комплексної судової фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи. 
Дослідженням відеозапису встановлено, що швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 становить 81,44…89,56 км/год, що спростовує його пояснення, відповідно до яких він визначав швидкість руху транспортного засобу як 50 км/год. (а.с. 17-18).
Як вбачається із матеріалів справи, судовий експерт для проведення експертизи потребував додаткових вихідних даних. Зокрема просив вказати розташування місця зіткнення за поясненнями водія ОСОБА_1 (а.с. 70).
Правом надати додаткові вихідні дані ОСОБА_1 не скористувався, вказавши у поясненнях, що свій автомобіль, який відповідно до розписки він отримав на відповідальне зберігання (а.с. 27), він реалізував на запчастини, місце зіткнення вказати не зможе, адже не є фахівцем (а.с. 71).
Є безпідставним посилання ОСОБА_1 на те, що висновки експертизи не містять інформації з приводу дотримання водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.2 ПДР, адже відповідно до усіх варіантів розвитку подій, крім варіанту, де за поясненнями ОСОБА_1 автомобіль під керуванням ОСОБА_2 не покидає смугу руху автомобіля Daewoo Lanos на відстань, що перевищує безпечний інтервал, невідповідності до вимог п. 10.2 ПДР у діях ОСОБА_2 не вбачаються.
Також безпідставним і твердження апелянта про те, що висновок експерта на містить записів про попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку, адже відповідно до змісту вступної частини висновку експерти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 попереджені про кримінальну відповідальність, що посвідчили своїми особистими підписами (а.с. 80 зв. бік).
Заявлене апелянтом клопотання про виклик і допит апеляційним судом експертів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яке мотивовано тим, що необхідно поставити питання, яким чином експерт дійшов до відповідних висновків (при цьому автор клопотання не зазначає, яких саме висновків), а «також його уточнення і доповнення», апеляційний суд відхиляє, адже дослідницька частина експертного дослідження містить мотиви, за яких експерти дійшли свої висновків, уточнення і доповнення висновків судових експертів шляхом їх допиту у судовому засіданні нормами КУпАП та Закону України «Про судову експертизу» не передбачено.
Врахувавши висновки експерта, та встановивши, що в момент зіткнення автомобіль «Daewoo Lanos» знаходився на зустрічній для себе смузі руху, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 , виїжджаючи з прилеглої території належним чином виконала п. 10.2 ПДР України та перетнула дві смуги для руху у напрямку руху автомобіля «Daewoo Lanos», таким чином на момент зіткнення покинула його смугу для руху, у зв`язку із чим встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у діях ОСОБА_2 . 
Апеляційний суд вважає слушними посилання ОСОБА_1 на положення ст. 62 Конституції України, рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010, № 1-34/2010, які, зокрема, визначають, що процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права, у тому числі на закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
З огляду на що апеляційний суд наголошує, що обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі, а також, по аналогії із кримінальним процесуальним законом,– на потерпілого. 
Європейський суд з прав людини встановив критерій доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
У справі, що переглядається апеляційним судом, ні посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, ні потерпілий ОСОБА_1 , який у суді першої та апеляційних інстанції брав участь в обстоюванні своєї позиції, не довели винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідно до критерію «поза розумним сумнівом».
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2020 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 331/164/20