ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/1429/17	Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М. 	
Провадження № 22-ц/817/398/20 	Доповідач - Ходоровський М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Ходоровський М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретаря - Панькевич Т.І. 
з участю - позивача ОСОБА_1 його представника
ОСОБА_2  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 05 лютого 2020 року (головуючий суддя Черніцька І.М., повний текст ухвали складено 10 лютого 2020 року) у справі № 607/1429/17 за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, грошової компенсації та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ТзОВ "Домобудівник" звернулося в суд із скаргою на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польного Б.М., за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 , в якій просив: визнати незаконними дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області в частині стягнення з ТзОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 сум ПДФО- 9850,60 грн. та суми військового збору 820,88 грн.; зобов`язати головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС ГУЮ у Тернопільській області повернути на рахунок ТзОВ «Домобудівник» грошові кошти у розмірі 16144,03 грн., з яких: ПДФ-9850,60 грн., військовий збір 820,88 грн. та виконавчий збір 5472,55 грн.
В обґрунтування вимог товариство зазначило, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2018 року визнано незаконним та скасовано наказ голови комісії з припинення ТОВ «Домобудівник» № 16/05/16-1 від 14 червня 2016 року «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді формувальника ТОВ «Домобудівник» з 14 червня 2016 року. Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 7895,95 грн 38 коп. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням встановлених законодавством України податків та зборів, заробітну плату за період з 01 жовтня 2015 року по 14 червня 2016 року у розмірі 4124,72 грн. з урахуванням установлених законодавством України податків, зборів та обов`язкових платежів. Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за кожен день з розрахунку 42,57 грн. середньомісячної заробітної плати. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць допущено до негайного виконання. Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 27 червня 2018 року, апеляційну скаргу ТОВ «Домобудівник» задоволено частково. Скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2018 року в частині стягнення заробітної плати, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористані відпустки та в частині відмови у стягненні моральної шкоди. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 43392,36 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням встановлених законодавством України податків та зборів за період з 16.06.2016 року по 22.02.2018 року. Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 5133,32 грн. невиплаченої заробітної плати за період простою з 01.10.2015 року по 14.03.2016 року з врахуванням встановлених законодавством України податків та зборів. Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 4200 грн. заробітної плати за період з 14.03.2016 року по 14.06.2016 року. Стягнуто з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 2000 грн. моральної шкоди. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою Верховного суду від 28 липня 2018 року у відкритті касаційного провадження у даній справі відмовлено. 
17 травня 2019 року ТзОВ «Домобудівник» звернулося до Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області з інформаційним запитом за вих. № 17/07/19-4, в якому просило надати інформацію про кошти, які стягувались в користь ОСОБА_1 по справі № 607/1429/17 з ТзОВ «Домобудівник». Згідно відповіді Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби: на підставі виконавчого листа № 607/1429/17 від 16.07.2018 року, державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП 56804713. Згідно платіжного доручення № 4041 від 03.09.2018 року заборгованість у сумі 54725,58 грн. стягнуто в повному обсязі на користь ОСОБА_1 06 вересня 2018 року головним державним виконавцем Польним Б.М. винесено постанову про закриття виконавчого провадження ВП №56804713.
Посилаючись на те, що дії державного виконавця щодо стягнення коштів у сумі 54725,58 грн. без віднімання обов`язкових платежів суперечать рішенню суду, що виконано; у рамках примусового виконання рішення суду ТзОВ «Домобудівник» не має перераховувати на рахунки ДВС додатково суми для виплат а також перераховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, єдиний соціальний внесок окремо на рахунки суб`єкта адміністрування таких платежів, оскільки такі суми включені в кошти, визначені судом; самостійно виконати дане рішення суду ТзОВ «Домобудівник» не мало можливості, оскільки було накладено арешт на рахунки, а ОСОБА_1 не зверталась до товариства з виконавчим листом. заявник просив його вимоги задовольнити.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 05 лютого 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі ТзОВ "Домобудівник" просить ухвалу суду скасувати та ухвалити рішення, яким скаргу задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що з призначеної судом суми не було відраховано податків та зборів, внаслідок чого такі платежі, безпідставно виплачені заінтересованій особі, в той же час як повинні бути перераховані на рахунок податкового органу або повернуті боржнику. Це призводить до незаконного накладення на TOB «Домобудівник» подвійного оподаткування. Покладення додаткових зобов`язань зі сплати податку становить втручання в майнові права TOB «Домобудівник» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Такої ж позиції дотримується ЄСПЛ у справі «Щокін проти України». Самостійно виконати рішення суду TOB «Домобудівник» не мало змоги, з огляду на те, що виконавчою службою було накладено арешти на рахунки суб`єкта господарювання. Тому твердження суду, що скаржник зобов`язаний сам нарахувати податки та збори узгоджується із ПК України, однак не відповідає фактичним обставинам справи, суті спору та предмету доказування в контексті поданої скарги. TOB «Домобудівник» виступає податковим агентом та сплачує податки у разі НАРАХУВАННЯ та СПЛАТИ заробітної плати, а не під час СТЯГНЕННЯ відповідних сум, коли його рахунок арештовано і він не має можливості розпоряджатися власними коштами. Також звертає увагу, що твердження суду про те, що державний виконавець позбавлений можливості змінювати вказані у рішенні суду суми, що підлягають стягненню, так як діяльність виконавця врегульовано Законом України Про виконавче провадження та останній не є податковим агентом (стаття 168 ПК України) є категорично відмінним від обставин справи. Державний виконавець виконує рішення суду, в якому конкретно зазначено стягнути грошові кошти із врахуванням встановлених законодавством України податків, зборів та обов`язкових платежів. Водночас виконання (стягнення) із скаржника відбулось БЕЗ врахуванням установлених законодавством України податків, зборів та обов`язкових платежів. Тому, у даному випадку, навпаки, державний виконавець ЗМІНИВ вказані у рішенні суду суми, що підлягають стягненню.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін посилаючись на те, що ухвала суду є законна та обгрунтована.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник заперечили відносно апеляційної скарги. вважають, що ухвала суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 лютого 2018 року визнано протиправним наказ голови комісії з припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» №16/05/16-1 від 14 червня 2016 року «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді формувальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» з 14.06.2016 року, стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 7895,95 гривень середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням встановлених законодавством України податків та зборів; стягнуго з Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 4124,72 гривень заробітної плати за період з 01.10.2015 року по 14.06.2016 року з врахуванням встановлених законодавством України податків та зборів та зобов`язано виплатити існуючу компенсацію за невикористані відпустки за кожен день з розрахунку 42,57 гривень середньоденної заробітної плати; стягнуто з ТОВ « Домобудівник» 1920 грн судового збору в дохід держави. Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 27 червня 2018 року по справі № 607/1429/17 скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2018 року в частині стягнення заробітної плати, середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористані відпустки та в частині відмови у стягненні моральної шкоди. У цій частині позовних вимог ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто із ТзОВ "Домобудівник" на користь ОСОБА_1 43392,36 гривень середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів за період з 16.06.2016 року по 22.02.2018 року; стягнуто із ТзОВ "Домобудівник" на користь ОСОБА_1 5133,32 гривень заробітної плати за період простою з 01.10.2015 року по 14.03.2016 року з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів; стягнуто із ТзОВ "Домобудівник" на користь ОСОБА_1 4200 грн заробітної плати за період з 14.03.2016 року по 14.06.2016 року; стягнуто із ТзОВ "Домобудівник" на користь ОСОБА_1 2000 грн моральної шкоди. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 28.07.2018р. у справі №607/1429/17 у відкритті касаційного провадження відмовлено.
18 липня 2018 року начальником відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Литвин Р.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56804713 на підставі виконавчого листа № 607/1429/17 від 18.07.2018 року.
Згідно платіжного доручення №4041 від 03 вересня 2018 року, Тернопільський міський ВДВС ГТУЮ перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кошти у розмірі 54725,58 грн. згідно виконавчого листа №607/1429/17 від 16.07.2018 року.
06 вересня 2018 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем Польним Б.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яка товариством не оскаржувалась.
17 травня 2019 року ТзОВ «Домобудівник» звернулося до Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області з інформаційним запитом за вих. № 17/07/19-4, в якому просило надати інформацію про кошти, які стягувались в користь ОСОБА_1 по справі № 607/1429/17 з ТзОВ «Домобудівник». 
Як вбачається з відповіді Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби, на підставі виконавчого листа № 607/1427/17 від 16.07.2018 року, державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП 56804713. Згідно платіжного доручення № 4486 від 03.09.2018 року заборгованість у сумі 54725,58 грн. перераховано на користь ОСОБА_1 . Згідно платіжного доручення № 4048 від 03.09.2018 року перераховано виконавчий збір в сумі 5472,55 грн. в користь держави. 06 вересня 2018 року головним державним виконавцем Польним Б.М. винесено постанову про закриття виконавчого провадження ВП №56804713.
Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що головний державний виконавець ГУЮ в Тернопільській області Польний Б.М., виконуючи рішення Тернопільського міськрайонного та апеляційного суду Тернопільської області, діяв в межах своїх повноважень та у строки, визначені Законом України "Про виконавче провадження"; Податковий кодекс України - пункт 14 статті 14 та пункт 164.2 статті 164 - не встановлює обов`язку державного виконавця стягувати чи відраховувати податки чи збори із суми стягнення, зазначеної у виконавчому листі, так як це обов`язок роботодавця, тобто товариства; державний виконавець позбавлений можливості змінювати вказані у рішенні суду суми, що підлягають стягненню.
З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. 
За положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За положеннями ст. 3 п.1 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;
Статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Вище зазначено, що постановою апеляційного суду Тернопільської області від 27 червня 2018 року по справі № 607/1429/17 крім іншого стягнуто із ТзОВ "Домобудівник" на користь ОСОБА_1 43392,36 гривень середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів за період з 16.06.2016 року по 22.02.2018 року; стягнуто із ТзОВ "Домобудівник" на користь ОСОБА_1 5133,32 гривень заробітної плати за період простою з 01.10.2015 року по 14.03.2016 року з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів.
На підставі цієї постанови апеляційного суду видано виконавчий лист про стягнення грошових сум з урахуванням установлених законодавством України податків, зборів та обов`язкових платежів. 
Отже зазначені у виконавчому листі суми підлягають стягненню з урахуванням встановлених законодавством України податків та зборів.
Встановлені обставин у справі та вимоги ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", за якою виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом, дають підстави для висновку, що державний виконавець зобов`язаний був виконати рішення суду у спосіб, що визначений у судовому рішенні та у виконавчому листі.
Виходячи з наведеного, дії державного виконавця щодо виконання судового рішення без віднімання сум податків та зборів не є правомірними, а тому рішення суду в цій частині слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги заявники у цій частині задовольнити. 
Колегія суддів погоджується із ухвалою суду в частині відмови у задоволенні скарги про зобов`язання головного державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області повернути на рахунок TOB «Домобудівник» грошові кошти у розмірі 16144,03 грн, з яких: Податок на доходи фізичних осіб - 9 850,60 грн. Військовий збір - 820,88 грн. Виконавчий збір у сумі - 5472,55 грн., так як такі вимоги не розглядаються в порядку розділу VII ЦПК України - Судовий контроль за виконанням судових рішень, за скаргою сторони виконавчого провадження на рішення дії або бездіяльність державного виконавця.
Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, 

                                       ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" задовольнити частково.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 05 лютого 2020 року в частині відмови у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області неправомірними скасувати та ухвалити постанову, якою скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» у цій частині задовольнити частково. Визнати незаконними дії державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області в частині проведення стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 суми заробітної плати без відрахування податків, зборів і обов"язкових платежів.
В решті ухвалу суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 24 липня 2020 року. 

Головуючий 

Судді