Ухвала
 
28 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 409/2915/18
провадження № 61-21227св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,                      Коротенка Є. В.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати належних сум,
 
за касаційною скаргою адвоката Гаспарянца Дмитра Михайловича як представника ОСОБА_1 на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 липня 2019 року у складі судді Третяка О. Г. та постанову Луганського апеляційного суду                         від 30 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Дронської І. О., Єрмакова Ю. В., Назарової М. В.,
 
                                                            ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» заробітну плату за червень 2016 року в сумі 2 713,58 грн, за квітень 2017 року -            1 537,44 грн, за травень 2017 року - 3 416,53 грн, за червень 2017 року -                          3 416,53 грн, за липень 2017 року - 1 879,09 грн, за час щорічної відпустки за період з 04 квітня 2017 року по 18 квітня 2017 року в сумі 2 325,75 грн, матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 2 697 грн, оплату перших п`яти днів тимчасової непрацездатності в сумі 1 281,20 грн, майнову шкоду за неотриману допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 7 430,96 грн, вихідну допомогу в сумі 5 124 грн, компенсацію втрати частини заробітної плати: за червень 2016 року в сумі 881,91 грн, за квітень 2017 року -  276,74 грн, за травень 2017 року - 563,73 грн, за червень 2017 року - 502,23 грн, за липень    2017 року - 270,59 грн, за час щорічної відпустки за період з 04 квітня 2017 року по 18 квітня 2017 року в сумі 444,22 грн; компенсацію втрати частини матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 515,13 грн, компенсацію втрати частини оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності в сумі 230,62 грн, компенсацію втрати частини вихідної допомоги в сумі 73 786 грн, середній заробіток за весь час затримки виплати всіх належних йому сум з 18 липня          2017 року по день фактичного розрахунку, з утриманням податків та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.
 
Білокуракинський районний суд Луганської області рішенням від 22 липня              2019 року позов задовольнив частково. Стягнув з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період з квітня по липень 2017 року в розмірі 12 645 грн. Зобов`язав АТ «Українська залізниця» утримати з цієї суми податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі. Вирішив питання про розподіл судових витрат. В решті позову відмовив. Допустив негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.
 
Луганський апеляційний суд постановою від 30 жовтня 2019 року рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 липня 2019 року в оскаржуваній частині скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати за червень 2016 року в сумі 2 713,58 грн, за квітень 2017 року в сумі 1 537,44 грн, за травень  2017 року в сумі 3 416,53 грн, за червень 2017 року в сумі 3 416,53 грн, за липень 2017 року в сумі 1 879,09 грн; за час щорічної відпустки за період з 04 квітня 2017 року по              18 квітня 2017 року в сумі 2 325,75 грн, матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 2 697 грн, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності в сумі               1 281,20 грн, майнової шкоди за неотриману допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 7 430,96 грн, вихідної допомоги в сумі 5 124 грн, компенсації втрати частини заробітної плати: за червень 2016 року в сумі             881,91 грн, за квітень 2017 року в сумі 276,74 грн, за травень 2017 року в сумі 563,73 грн, за червень 2017 року в сумі 502,23 грн, за липень 2017 року в сумі 270,59 грн, за час щорічної відпустки за період з 04 квітня 2017 року по 18 квітня 2017 року в сумі 444,22 грн; компенсації втрати частини матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 515,13 грн, компенсації втрати частини оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності у сумі 230,62 грн, компенсації втрати частини вихідної допомоги в сумі 737,86 грн, середнього заробітку за весь час затримки виплати всіх належних ОСОБА_1 сум з 18 липня 2017 року по день фактичного розрахунку, з утриманням податків та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством, відмовив.
 
У касаційній скарзі, поданій 22 листопада 2019 року до Верховного Суду                       адвокат Гаспарянц Д. М. як представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову Луганського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року та рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 липня                       2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог, у решті рішення суду першої інстанції залишити в силі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з  Білокуракинського районного суду Луганської області.
 
17 грудня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів. 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати належних сум, за касаційною скаргою адвоката Гаспарянца Дмитра Михайловича як представника ОСОБА_1 на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 липня 2019 року та постанову Луганського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                    А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                С. Ю. Бурлаков
 
Є. В. Коротенко