ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року	Львів	Справа № 500/2676/19 пров. № А/857/5726/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                        Пліша М.А.,
суддів                                                             Ільчишин Н.В., Судової-Хомюк Н.М., 
за участю секретаря судового засідання          Федак С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року (головуючий суддя Осташ А.В., м.Тернопіль, повний текст складено 06.04.2020) по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
                                                       В С Т А Н О В И В :
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області в якому просив, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог(а.с.71-74) визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача                             №0126041-5408-1915 від 22.05.2019; №0157496-5404-1915 від 08.10.2019;                               №0157497-5404-1915 від 08.10.2019; №0157498-5404-1915 від 08.10.2019;                             №;0157499-5404-1915 від 08.10.2019; №0157501-5404-1915 від 08.10.2019.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення: №0157496-5404-1915 від 08.10.2019 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік у сумі 49 244,12 грн.; №0157498-5404-1915 від 08.10.2019 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 ріку сумі 26 208,06 грн.; №0157499-5404-1915 від 08.10.2019 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік у сумі 290 282,31 грн.; №0157501-5404-1915 від 08.10.2019 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік у сумі 38 212,05 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4039 (чотири тисячі тридцять дев`ять) грн. 47 (сорок сім) коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління ДФС у Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, та просить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 р. скасувати і винести постанову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В апеляційній скарзі зазначає, що з 2015 року, відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України).
Відповідно до пп. 266.3.2. статті 266 ПКУ, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до пп. 266.3.3. база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
З вищенаведених норм вбачається в першу чергу те, що для фізичних осіб податок на нерухомість в тому числі з нежитлових приміщень, нараховується виключно контролюючим органом (на відміну від юридичних осіб, котрі зобов`язані самостійно здійснити таке обчислення) без проведення жодної із передбачених статтею 75 ПКУ перевірки, а виключно на підставі інформації наданої органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків.
Також, згідно пп. 266.7.2. статті 266 ПКУ, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Враховуючи, що визначення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за нежитлове приміщення для фізичних осіб проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних органів реєстрації, статтею 266 ПКУ, зокрема пунктом 266.7.3. передбачено право платника податків на звернення з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
При цьому, Податковим кодексом України передбачено можливі факти виявлення тих чи інших розбіжностей між даними контролюючого органу та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності.
З огляду на що, для контролюючого органу в такому випадку передбачено проводити перерахунок суми податку та за результатами такого перерахунку надсилати (вручає) платнику податків-фізичній особі нове податкове повідомлення-рішення. При цьому в такому випадку попередньо винесені податкові повідомлення-рішення вважаються скасованим(відкликаним).
Позивач скористався таким правом, тому за результатами звірки донарахування податкових повідомлень-рішень від 22.05.2019 року, які додані до позовної заяви, будуть скасовані, окрім податкового повідомлення-рішення №0126041-5408-1915 з 22.05.2019р. про визначення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за нежитлову нерухомість загальною площею 79, 70 кв. м на суму 1 236,35 грн., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
За результатами звірки було прийнято п`ять податкових повідомлень-рішень від 08.10.2019 року, які додано до позовної заяви.
Отож, відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно з пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_1 перебуває у власності кілька об`єктів нерухомості, які являються об`єктом оподаткування, а саме:
1.          нежитлова будівля що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 являється власником даного майна, дата державної реєстрації права власності 12.09.2016р., загальна площа об`єкту 881,80 кв. м.
З урахуванням вказаних даних, керуючись ставкою податків, встановлених рішенням селищної ради села Велика Лука від 21.12.2017 року №303 у розмірі 1,5% від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2018 року, ОСОБА_1 було сформовано та вручено податкове повідомлення-рішення №0157496-5404-1915 від 08.10.2019р. про визначення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за нежитлову нерухомість загальною площею 881,80 кв. м на суму 49 244,12 грн. (881,80 кв. м (база оподаткування) х 55,85 (ставка податку за місяць) х 12 (звітний період)).
2.          нежитлова будівля що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 . ОСОБА_1 являється власником даного майна, дата державної реєстрації права власності 09.11.2016р., загальна площа об`єкту 5 198 кв. м.
З урахуванням вказаних даних, керуючись ставкою податків, встановлених рішенням селищної ради села Велика Лука від 21.12.2017 року №303 у розмірі 1,5% від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2018 року, ОСОБА_1 було сформовано та вручено податкове повідомлення-рішення №0157499-5404-1915 від 08.10.2019р. про визначення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за нежитлову нерухомість загальною площею 5 198 кв. м на суму 290 282,31 грн. (5 198 кв. м (база оподаткування) х55,85 (ставка податку за місяць)х12 (звітний період)).
3.          нежитлова будівля (навіс) що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 . ОСОБА_1 являється власником даного майна, дата державної реєстрації права власності 27.06.2017р., загальна площа об`єкту 469,3 кв. м.
З урахуванням вказаних даних, керуючись ставкою податків, встановлених рішенням селищної ради села Велика Лука від 21.12.2017 року №303 у розмірі 1,5% від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2018 року, ОСОБА_1 було сформовано та вручено податкове повідомлення-рішення №0157498-5404-1915 від 08.10.2019р. про визначення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за нежитлову нерухомість загальною площею 469,3 кв. м на суму 26 208,06 грн. (469,3 кв. м (база оподаткування) х55,85 (ставка податку за місяць)х 12 (звітний період)).
4.          нежитлова будівля (приміщення) що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 являється власником даного майна, дата державної реєстрації права власності 05.12.2016р., загальна площа об`єкту 1648,80 кв. м., з них у власності позивача - 1368,50 кв.м.
З урахуванням вказаних даних, керуючись ставкою податків, встановлених рішенням Тернопільської міської ради від 26.06.2017 року №7/15/26 у розмірі 0,75% від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2018 року, ОСОБА_1 було сформовано та вручено податкове повідомлення-рішення №0157501-5404-1915 від 08.10.2019р. про визначення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за нежитлову нерухомість загальною площею 1368,50 кв. м на суму 38 212,05 грн. (1368,50 кв. м (база оподаткування) х27,92 (ставка податку за місяць)х 12 (звітний період)).
Сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією (ст. 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років»).
Крім того до виробників сільськогосподарської продукції відносять юридичних осіб, фізичних осіб (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності(далі - КВЕД), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин (ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»).
Отже, фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю передбаченою КВЕД з урахуванням Державного класифікатора продукції та послуг, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, володіють та використовують будівлі та споруди, що призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться до сільськогосподарських товаровиробників, з метою визначення об`єкта оподаткування згідно з пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ.
Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПКУ сільськогосподарський товаровиробник - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах(озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
З метою однозначного застосування норм ПКУ та уникнення юридичних колізій статтею 5 ПКУ передбачено, що поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. 
Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» належать будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інші.
Враховуючи зазначене вище, фізична особа - власник об`єктів нежитлової нерухомості, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарські діяльності, не може належати до сільськогосподарських товаровиробників у розумінні норм ПКУ.
Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-УІІІ  внесені зміни до ПКУ, зокрема, вказаним Законом викладено пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 в такій редакції:
будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018- 2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Зважаючи на те, що зміни до ПКУ в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, (внесені Законом № 2628), набирають чинності з 1 січня 2019 року, викладена редакція пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ буде враховуватися при обчисленні податку за базовий податковий (звітний) 2019 рік та наступні звітні періоди починаючи з 1 січня 2020 року.
З огляду на викладене вище, Головне управління ДПС у Тернопільській області вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції, що підтверджується матеріалами справи,  відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за КВЕД є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11); вирощування рису (код КВЕД 01.12); вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів (од КВЕД 01.13); вирощування інших однорічних і дворічних культур (код КВЕД 01.19); розведення великої рогатої худоби молочних порід (код КВЕД 01.41); розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів (код КВЕД 01.42); розведення коней та інших тварин родини конячих (код КВЕД 01.43); розведення верблюдів та інших тварин родини верблюдячих (код КВЕД 01.44); розведення овець і кіз (код КВЕД 01.45); розведення свиней (код КВЕД 01.46); розведення свійської птиці (код КВЕД 01.47); розведення інших тварин (код КВЕД 01.49); допоміжна діяльність у рослинництві (код КВЕД 01.61); допоміжна діяльність у тваринництві (код КВЕД01.62); після урожайна діяльність (код КВЕД 01.63); оброблення насіння для відтворення (код КВЕД 01.64); оптова торгівля іншими продуктами харчування, у томі числі рибою, ракоподібними та молюсками (основний); надання в оренду будівельних машин і устаткування (код КВЕД 77.32); надання в оренду інших машин, устаткування та товарів н.в.і.у. (код КВЕД 77.39); надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у. (код КВЕД 82.99); вантажний  автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41); складське господарство (код КВЕД 52.10); транспортне оброблення вантажів (код КВЕД 52.43); інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код КВЕД 52.29); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20); надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів (код КВЕД 77.11);надання в оренду вантажний автомобілів (код КВЕД 77.12)                                (аркуш справи 53-54).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивач на праві приватної власності володіє:
- нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , що складається з таких складових частин: складське приміщення, А - загальною площею - 1431,7 кв.м., тваринницьке приміщення, Б - загальною площею - 881, 8 кв.м., складське приміщення, В - загальною площею -1408, 5 кв.м., склад, Г - загальною площею -1346,6 кв.м., цех по переробці зерна, Г - загальною площею - 377,2 кв.м.;
- нежитлове приміщення, магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 79.7.кв.м.;
- навіс на сіно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , загальна площа 469,3 кв.м.;
- домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа 326,0 кв.м.;
- офісна будівля та склад-магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальна площа 4052.9 кв.м.
Головним управлінням ДФС у Тернопільській області винесено податкові повідомлення-рішення:
- №0126041-5408-1915 від 22.05.2019, яким ОСОБА_1 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», за 2018 рік у сумі 1236,35 грн., об`єкт оподаткування: магазин, АДРЕСА_1 ;
- №0157496-5404-1915 від 08.10.2019, яким позивачу згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», за 2018 рік у сумі 49244,12 грн., об`єкт оподаткування: нерухомість, АДРЕСА_2 ;
- №0157497-5404-1915 від 08.10.2019, яким позивачу згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», за 2018 рік у сумі 2300,81 грн. об`єкт оподаткування: домоволодіння, АДРЕСА_4 ;
- №0157498-5404-1915 від 08.10.2019, яким ОСОБА_1 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», за 2018 рік у сумі 26208,06 грн. об`єкт оподаткування: навіс на сіно, АДРЕСА_6 ;
- №0157499-5404-1915 від 08.10.2019, яким ОСОБА_1 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», за 2018 рік у сумі 290282,31 грн., об`єкт оподаткування: нежитлова будівля, АДРЕСА_5 ;
- №0157501-5404-1915 від 08.10.2019, яким ОСОБА_1 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», за 2018 рік у сумі 38212,05 грн. (аркуш справи 49) об`єкт оподаткування: офісна будівля та склад-магазин, АДРЕСА_3 .
Вирішуючи спір по суті, судом першої інстанції правильно враховано, що згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до пп. 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до статті 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.
За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України).
Суд першої інстанції вірно визначив, що у даній справі спірним є питання застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України до об`єктів нерухомого майна, що належать позивачу на праві власності.
Відповідно до абзацу «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Підпунктом 14.1.234 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.
У розумінні п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
У даній спірній ситуації суд першої інстанції правильно вважав, що від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки також звільняються споруди, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 жовтня 2019 року у справі № 0340/1905/18, правовий аналіз п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Крім того Верховний Суд також зазначив, що пільга, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).
До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. 
Отже, на підставі викладеного, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.
Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2020 року, справа №820/3706/17.
Судом першої інстанції з`ясовано, що нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, складається із таких складових частин: складське приміщення, А - загальною площею -1431,7 кв.м., тваринницьке приміщення, Б - загальною площею - 881, 8 кв.м., складське приміщення, В - загальною площею -1408, 5 кв.м., склад, Г - загальною площею -1346,6 кв.м., цех по переробці зерна, г - загальною площею - 377,2 кв.м. та насів на сіно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, загальна площа 469,3 кв.м., що належить позивачу на праві власності за вимогами ДК 018-2000 віднесена до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником при вирощуванні зернових культур, тому відповідно суд правильно вважав, що у даному випадку не є об`єктом оподаткування, відповідно до пп. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України, а відтак податкові повідомлення-рішення №0157498-5404-1915 від 08.10.2019 та №0157499-5404-1915 від 08.10.2019 є протиправними та підлягають скасуванню.
Згідно податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0157496-5404-1915 від 08.10.2019 ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік у сумі     49244,12 грн., об`єкт оподаткування: нерухомість, АДРЕСА_2 .
У даному випадку судом першої інстанції встановлено, що право власності за позивачем на зазначений об`єкт не зареєстроване, про що свідчить Інформаційна довідка №185614854 від 22.10.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивача (аркуш справи 13-34).
Відтак, позивач не був власником нерухомості, що находиться за адресою: АДРЕСА_2 , а тому не може бути платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за цей об`єкт нерухомості за 2018 рік.
З огляду на це судом зроблено підставний висновок, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0157496-5404-1915 від 08.10.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0157501-5404-1915 від 08.10.2019 ОСОБА_1 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік у сумі 38212,05 грн. об`єкт оподаткування: офісна будівля та склад-магазин, АДРЕСА_3 .
Поте судом першої інстанції встановлено, що право власності на зазначений об`єкт позивачем набуте 14.02.2019 (аркуш справи 14), про що свідчить Інформаційна довідка №185614854 від 22.10.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивача, а відповідач нарахував його за податковий період 2018 рік.
Оскільки позивач не був власником зазначеного об`єкта нерухомості тому не може бути платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за цей об`єкт нерухомості за 2018 рік, відтак суд обґрунтовано вважав, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0157501-5404-1915 від 08.10.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того суд вірно вважав, що податковим повідомленням-рішенням №0126041-5408-1915 від 22.05.2019 ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік у сумі 1236,35 грн., об`єкт оподаткування: магазин, АДРЕСА_1 , а податковим повідомленням-рішенням №0157497-5404-1915 від 08.10.2019 ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік у сумі 2300,81 грн. об`єкт оподаткування: домоволодіння, АДРЕСА_4 сума податку, розрахована у відповідності до положень чинного податкового законодавства.
При цьому, позивач свої твердження щодо протиправності цього рішення відповідача нічим не підтвердив.
З огляду на ці фактичні обставини та приписи чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкові повідомлення-рішення №0126041-5408-1915 від 22.05.2019 та №0157497-5404-1915 від 08.10.2019 є правомірними та такими, що прийняті відповідачем у відповідності до приписів Податкового кодексу України, у зв`язку із чим не підлягають скасуванню.
Враховуючи викладене вище суд першої інстанції обґрунтовано позовні вимоги задовольнив частково. 
З огляду на це суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 
                                                П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року по справі № 500/2676/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повне судове рішення складено 10.08.2020