КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №756/16001/2017                                                                               Головуючий у І інстанції - Диба О.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/8351/2020                                         Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
10 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
 
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, 
 
встановив:
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування  шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 жовтня 2016 року в м. Києві по вул. В.Чорновола, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з неосудністю особи.
Згідно рахунку складеного ТОВ «Автолідер і партнери» вартість ремонту автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , склала 51959,40 грн.
Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була.
Просила стягнути з відповідача на користь позивача 51959,40 грн. в рахунок відшкодування шкоди та суму сплаченого судового збору.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 51 954,40 грн.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалася на те, що 18 жовтня 2016 року о 19 год. 30 хв. вона рухалася на автомобілі «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Чорновола, 27.
В незалежних від неї причин, з нею стався судомний напад від якого вона перестала усвідомлювати свої дії та керувати автомобілем на якому рухалася.
Коли прийшла до тями їй повідомили, що за участю автомобіля яким вона керувала сталася дорожньо-транспортна пригода.
На той час вона перебувала у важкому стані і їй була викликана медична допомога, яка транспортувала її до інституту нейрохірургії ім. Академіка А.П. Ромаданова НАМН України, а в подальшому до Київської міської клінічної лікарні №9.
Працівники поліції прибули на місце події після того, як її забрала швидка допомога, тому протокол про адміністративне правопорушення та схема ДТП за її присутності не складалися, а знайомилася та підписувала матеріали справи приблизно о 21 годині вечора, коли працівники поліції прибули до неї в лікарню.
Які механічні пошкодження були нанесені автомобілю «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 18 жовтня 2016 року їй невідомі, так як з лікарні на місце події вона не поверталася і  подальшому даного автомобіля не бачила.
28 листопада 2016 року постановою Шевченківського районного суду в м. Києві провадження відносно ОСОБА_1 було закрите у зв`язку з неосудністю особи відповідно до ст. 20 КУпАП, а отже її вина у скоєнні ДТП відсутня і доведена в судовому засіданні, тому не підлягає доказуванню в даній справі.
Вважає, що раптова втрата свідомості є непереборною силою, яка вплинула на відповідача та призвела до створення ДТП.
Крім цього, зазначає, що вона власником автомобіля не являється, а також автомобіль їй не переданий по договору підряду чи оренди, тому відповідач відшкодовувати заподіяну шкоду позивачу не може.
Зазначає, що на момент скоєння ДТП з нею в автомобілі знаходився власник автомобіля - ОСОБА_3 , який на законних підставах володів транспортним засобом і в якого знаходився реєстраційний документ на автомобіль. 
Звертає увагу на те, що ДТП відбулося 18 жовтня 2016 року, а ремонт автомобіля відбувся 29 липня 2017 року, тобто через 9 місяців від пригоди, що ставить під сумнів за відсутності висновку проведення авто товарознавчого дослідження та акту обстеження автомобіля на час скоєння ДТП об`єму та ступеня нанесених пошкоджень автомобілю позивача та отримання пошкоджень саме під час ДТП за участі автомобіля, яким керувала відповідач.
Просила, скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала відзив, який обґрунтовувала тим, що при вирішенні питання про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд приймає до уваги встановлений в адміністративному провадженні факт скоєння ДТП та особу яка його вчинила.
Надані відповідачем в адміністративному провадженні докази, як підстава для звільнення від відповідальності, а саме перебування відповідача в непритомному стані на момент вчинення ДТП, не підтверджують даний факт.
Зазначає. що в розумінні положень ч.5 ст.1187 ЦК України, відсутні обставини непереборної сили для звільнення відповідача від відповідальності відшкодувати нанесену позивачу шкоду.
Звертає увагу на те, що відповідач не заперечує, що саме вонакерувала транспортним засобом, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення співробітниками поліції не було встановлено відсутність у неї реєстраційного документа на транспортний засіб і ніяких свідків, в тому числі ОСОБА_3 в протоколі не зазначено.
Крім цього, позивачем на підтвердження вартості відновлювального ремонту було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, отримано висновок спеціаліста про розмір майнової шкоди. Ремонтні роботи проводилися на сертифікованій СТО, перелік ремонтних робіт повністю узгоджується з оглядом транспортного засобу, а вартість ремонтних робіт підтверджується рахунком-фактурою та квитанцією про сплату коштів.
Натомість відповідачем не надано жодних належних та допустимих засобів доказування на спростування наданих позивачем доказів, апеляційна скарга не містить доказів, що перелік та вартість робіт під час відновлювального ремонту не відповідає характеру пошкоджень.
Просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року залишити без змін.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судом встановлено, що 18 жовтня 2016 року в м. Києві по вул. В. Чорновола, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з неосудністю особи.
Із вказаної постанови убачається, що водій ОСОБА_1 не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості та допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення відповідача до відповідальності за ст. 124 КУпАП Шевченківським районним судом м. Києва було встановлено, що 18 жовтня 2016 року у ОСОБА_1 відбувся судомний напад та вона втратила свідомість. 
За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що ДТП трапилося в момент неосудності відповідача ОСОБА_1 , тому провадження підлягає закриттю.
Представник відповідача не заперечував того факту, що під час ДТП транспортним засобом «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 керувала саме відповідач та обсяг пошкоджень, які зазначені у схемі ДТП відповідають дійсним обставинам справи.
Згідно рахунку №0007095 від 29 липня 2017 року, складеного ТОВ «Автолідер і партнери» вартість ремонту автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , склала 51959,40 грн. та був сплачений позивачем 29 липня 2017 року, що підтверджується відповідною копією квитанції до прибуткового касового ордеру серії 02АААЛ 409599.
Цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  відповідач, в силу свого хворобливого стану в момент вчинення ДТП, не міг нести саме адміністративну відповідальність в межах санкції ст.124 КУпАП, натомість вказані обставини не свідчать про звільнення відповідача від цивільно-правової відповідальності за завдану ним шкоду.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне. 
Згідно із частинами 2,5 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Також, у відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Доводи апеляційної скарги про те, що вина відповідача у скоєнні ДТП відсутня, оскільки провадження відносно останнього закрите у зв`язку з неосудністю особи, не заслуговують на увагу, оскільки статтею 20 КУпАП визначено, що не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.
В даному випадку, мова йде про адміністративну відповідальність, тоді як відповідач не звільнена від цивільно-правової відповідальності, за захистом якої звернулася позивач.
Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. 
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно рахунку №0007095 від 29 липня 2017 року, складеного ТОВ «Автолідер і партнери» вартість ремонту автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , склала 51 959,40 грн.
Стороною відповідача не було надано жодного іншого доказу на спростування посилань позивача про розмір завданого збитку.
Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.
Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -
 
постановив:
 
          Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба