ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/791/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лобан Д.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

      31 серпня 2020 року                                                                        м. Київ
              Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
   Головуючого судді:                                                                 Коротких А.Ю.,
   суддів:                                                                                       Сорочка Є.О.,
                                                                                                      Чаку Є.В.,
   при секретарі                                                                            Григорук В.С.,                                 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ічнянський завод сухого молока та масла" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -
                                                     В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Ічнянський завод сухого молока та масла" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми процесуального права.
03 серпня 2020 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від позивача, в якому він просить апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення,  а рішення суду першої інстанції - без змін.
          В судове засідання з`явились представник апелянта та представник позивача. Представник апелянта підтримав свою апеляційну скарга та просив її задовольнити, представник позивача проти задоволення заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що з 29.05.2019 року по 04.06.2019 року Головне управління ДФС у Чернігівській області проводило документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Ічнянський завод сухого молока та масла" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 14.03.2017 року по 31.03.2019 року, валютного за період з 14.03.2017 року по 31.03.2019 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 14.03.2017 року по 31.03.2019 року.
За підсумками перевірки складено акт від 11.06.2019 року № 530/14/41212435 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Ічнянський завод сухого молока та масла".
На підставі акту перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення - рішення: 1) від 16.09.2019 року № 00000170500, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 698151,00 грн, у тому числі 558521,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 139630,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями; 2) від 13.09.2019 року № 00000593306, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 597928,45 грн, у тому числі 478342,76 грн - за податковим зобов`язанням та 119585,69 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); 3)          від 13.09.2019 року № 00000613306, яким позивачу  збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, пені на загальну суму 40858,45 грн, у тому числі 32686,76 грн - за податковим зобов`язанням та 8171,69 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Судом першої інстанції встановлено, що за період з 14.03.2017  року по 31.03.2018 року ТОВ "Ічнянський завод сухого молока та масла" закупило у фізичних осіб молоко в загальній кількості 28171349 кг загальною вартістю 122733770,34 грн, що підтверджується оборотно - сальдовою відомістю по рахунку 2011 (6313), яка наявна в матеріалах справи.
До матеріалів справи надано належним чином оформлені спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини, які підтверджують отримання у цей період від приймальників молочної продукції прийнятого ними в свою чергу від фізичних осіб молока в загальній кількості 28171349 кг.
Також позивачем надано до суду належним чином оформлені приймально- розрахункові відомості на видачу грошей за закуплену молочну сировину від фізичних осіб, що підтверджують сплату фізичним особам за здане ними у цей період молоко в загальній кількості 28171349 кг на загальну суму 122733770,34 грн. 
Крім того, в матеріалах справи наявні належним чином оформлені видаткові касові ордери та звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, що підтверджують видачу вказаних коштів приймальникам молочної продукції та звітування останніми про належне використання цих коштів.
В якості доказів, що підтверджують наведені обставини, до суду першої інстанції надано копії спеціалізованих товарних накладних на перевезення молочної сировини, приймально - розрахункових відомостей на видачу грошей за закуплену молочну сировину від фізичних осіб, видаткових касових ордерів та звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, оформлених на закупівлю молока у фізичних осіб в с. Головеньки, Борзнянського району, Чернігівської обл. у період з 01.01.2018 року по 31.01.2018 року.
Аналогічні документи подані позивачем до суду за весь період з 14.03.2017 року по 31.03.2018 року по всіх населених пунктах, у яких позивач молоко закупав.
Враховуючи, що за період з 14.03.2017  року по 31.03.2018 року у ТОВ "Ічнянський завод сухого молока та масла" наявні передбачені чинним законодавством України первинні документи, зокрема, приймально - розрахункові відомості на видачу грошей за закуплену молочну сировину від фізичних осіб, які підтверджують факт отримання від фізичних осіб та оплати ним молока на загальну суму 122733770,34 грн, позивач усю вартість отриманого та оплаченого за цими документами молока в загальній сумі 122733770,34 грн. правомірно включив до собівартості реалізованої продукції на загальну суму 122733770,34 грн.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Доказами, що підтверджують наведені обставини, є приймально - розрахункові
відомості на видачу грошей за закуплену молочну сировину від фізичних осіб,
оформлені за період 14.03.2017 року  - 31.03.2018 року.
Оскільки в усіх цих документах наявні особистий підпис та інші дані, що дають
змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а
саме фізичних осіб, які продавали позивачу молочну сировину, і жодна з цих осіб
відсутня у наявному в додатку № 5 до акту перевірки переліку померлих осіб та осіб, які мають недійсний номер облікової картки платників податків, ці документи
відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність" та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, а відтак і порушень вказаних норм чинного законодавства
України з боку позивача допущено не було.
Однак, враховуючи, що у даному позові встановлений відповідачем факт заниження різниць, на які збільшується фінансовий результат на суму 923776,00 грн, позивачем не оскаржується, а оскаржується лише факт включення до складу собівартості готової продукції витрат на придбання молока у фізичних осіб, які рахуються померлими та у невстановлених осіб з недійсними номерами облікової картки платників податків в загальній сумі 2179100,00 грн, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те що податкове повідомлення - рішення від 16.09.2019 року № 00000170500 є необгрунтованим в частині збільшення позивачу грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 490301,33 грн, у тому числі 392241,06 грн - за податковими зобов`язаннями та 98060,27 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.
З матеріалів справи вбачається (арк. 32-34), що в період з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року з каси підприємства видавались під звіт кошти заготівельникам підприємства, які організовували заготівлю молочної сировини у сільськогосподарських товаровиробників - фізичних осіб.
Згідно з наданих до суду авансових звітів за період з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року про використання коштів та "Приймально - розрахункових відомостей про видачу грошей за закуплене молоко від населення" за період з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року заготівельниками підприємства - приймальниками молока: ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 ( НОМЕР_5 ), ОСОБА_6 ( НОМЕР_6 ), ОСОБА_7 ( НОМЕР_7 ), ОСОБА_8 ( НОМЕР_8 ), ОСОБА_9 ( НОМЕР_9 ), ОСОБА_10 ( НОМЕР_10 ), ОСОБА_11 ( НОМЕР_11 ), ОСОБА_12 ( НОМЕР_12 ), ОСОБА_13 ( НОМЕР_13 ) і т.д. сума 2179117,37 грн., видана їм під звіт на виплату за зібране молоко не була отримана (передана) зазначеними в приймально-розрахункових відомостях фізичними особами власниками сільськогосподарської продукції (молока).
Зазначені кошти, а саме: 816347,97 грн по 44 особам в 2017 році та 19 особам в 1 кварталі 2018 року виплачувалась вказаними заготівельниками підприємства, сільськогосподарським товаровиробникам - фізичним особам, по яким відповідно з відомостями державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть та 1362769,40 грн. в 358 випадках в 2017 році і 65 випадках в 1 кварталі 2018 року - фізичним особам, що не значаться в окремому реєстрі ДРФО України (за вказаними ідентифікаційними кодами в Україні не існує фізичної особи  - платникам податку).
Відповідно до пп. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.
Оподаткування суми надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, не повернутої у встановлений строк, здійснюється в порядку, визначеному п. 170.9 ст. 170 ПК України.
Згідно п. 170.9 ст. 170 ПК України оподаткування суми надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, не повернутої у встановлений строк. Податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме: під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій.
Для цілей цього пункту до суми перевищення не включаються та не оподатковуються документально підтверджені витрати, здійснені за рахунок готівкових чи безготівкових коштів, наданих платнику податку під звіт роботодавцем на організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків, у встановлених межах, що здійснені таким платником та/або Іншими особами з рекламними цілями.
Сума податку, нарахована на суму такого перевищення, утримується особою, що видала такі кошти, за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) платника податку за відповідний місяць, а у разі недостатності суми доходу - за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців до повної сплати суми такого податку.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні в акті перевірки висновки про надмірну витрату заготівельниками виданих на закупівлю молока грошових коштів в загальній сумі 2179117,00 грн не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, а тому порушень з боку ТОВ "Ічнянський завод сухого молока та масла" допущено не було.
Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 13.09.2019 року №00000593306.

Як зазначено в п. 51.1 ст. 51 ПК України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.
З огляду на наведене, на позивача, окрім обов`язку нарахування, утримання та сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору із сум оподатковуваних доходів своїх приймальників молочної продукції, покладено ще й обов`язок щокварталу подавати до податкового органу за місцем свого знаходження податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою 1 ДФ із зазначенням у ньому сум доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, сум утриманого та/або сплаченого податку на доходи фізичних осіб й військового збору.
Враховуючи, що нарахування доходу працівникам, утримання з нього податку на доходи фізичних осіб та військового збору відбувається окремо по кожному працівнику, а податковий розрахунок за формою 1 ДФ має бути поданий в розрізі кожного працівника навіть у разі, коли донарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору було здійснено податковим органом за наслідком перевірки, в акті перевірки мало бути в обов`язковому порядку зазначено повний перелік таких працівників, суми нарахованого кожному з них доходу, податкові періоди його нарахування та сумине утриманих з кожного з них податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Не зважаючи на це, в акті перевірки не наведено ані повного переліку приймальників молочної продукції, які надміру витратили отримані під звіт грошові кошти, ані сум, які кожен з них надміру витратив, а ні податкових періодів, коли це сталося, ані сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які належало утримати та перерахувати до бюджету з кожного з них. Ненаведення відповідачем даної обов`язкової інформації свідчить про відсутність порушення з боку позивача приписів пп. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164 та п. 170.9 ст. 170 ПК України.
Згідно з пп. 1.1-1.3 п. 16 і підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір: 1.1. платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; 1.2. об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу; 1.3. ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: 163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; 163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); 163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно п. 127.1 ст. 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Однак, оскільки, як зазначено вище, позивач податкового законодавства України в частині неутримання з заготівельників та несплати до бюджету військового збору в загальній сумі 32686,76 грн не порушував, донарахування йому на цю суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 25%, що складає 8171,69 грн, також є незаконним, а отже, податкове повідомлення - рішення від 13.09.2019 року № 00000613306 є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, виходячи з аналізу норм чинного законодавства та з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податковим органом податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 16.09.2019 року № 00000170500, від 13.09.2019 № 00000593306, від 13.09.2019 № 00000613306 винесені на не підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та правовими нормами, якими врегульовані спірні правовідносини, необґрунтовано, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                
Керуючись ст.ст. 243,  250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328    КАС України, суд
                                                  П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

  Головуючий суддя:                                                                         Коротких А.Ю.

         Судді:                                                                                                 Сорочко Є.О.

                                                                                                                     Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено: 03 вересня 2020 року.