ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/2612/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,     

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.05.2020 р. у справі № 280/2612/20
за позовом  ОСОБА_1 
до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс",
про визнання протиправними та скасування постанов, -
встановив:
Позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 23.03.2020 про відкриття виконавчого провадження №61615025;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 23.03.2020 про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №61615025.
Суд першої інстанції позов задовольнив. Рішення суду вмотивовано тим, що виконавче провадження відкрито поза межами виконавчого округу відповідача,  тому постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2020 є протиправною і підлягає скасуванню.  Постанова відповідача від 23.03.2020 про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №61615025 також  є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки накладено арешт на рахунок позивача в АТ «Ощадбанк», на який позивач отримує заробітну плату.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його  в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що у заяві стягувачем було зазначено місцем проживання боржника   АДРЕСА_1 . Приватний виконавець  не має права перевіряти інформацію про місце проживання боржника до відкриття виконавчого провадження. Виконавчий напис нотаріусу відповідав вимогам до виконавчого документу.  
Вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною і не підлягає скасуванню.
Щодо постанови про арешт коштів боржника, скаржник зазначає, що постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
З урахуванням вищезазначеного та для реального виконання рішення 23 березня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.
Звертає увагу суду, що у постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено: «крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику».
Жодних документів з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку Боржника, заборонено звертати стягнення, від банківських установ, в тому числі АТ «Ощадний банк України» на адресу приватного виконавця не надходили.
Звертає увагу на те, що Закони України не містять заборони звертати стягнення та накладати арешт на кошти на рахунках боржників, які відкриті для зарахування заробітної плати, а також не визначають такі рахунки як рахунки із спеціальним режимом використання. Крім того, ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», яка визначає види рахунків, що можуть відкриватися банками своїм клієнтам, не містить такого виду рахунків, як зарплатний.
Вважає, що арештований рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання, оскільки не відповідає визначеним законодавством ознакам такого рахунку.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, погоджуючись з правовою позицією суду.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що  скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 

Судом першої інстанції встановлено, що 23.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №61615025 з виконання виконавчого листа №3931 виданого 14.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчук В.В. про стягнення з на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 8619,90 грн.
Судом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
У постанові про відкриття виконавчого провадження адресою боржника зазначено АДРЕСА_1 .
23.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною прийнята постанова про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належить боржнику ОСОБА_1 .
Колегія суддів в цілому погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову та зазначає наступне.
За твердженням відповідача, наведеним в апеляційній скарзі, виконавчим документом, а саме - виконавчим написом приватного нотаріусу Колейчика В.В. № 3931 від 14.03.2020 року  встановлено, що місце реєстрації боржника  - АДРЕСА_2 , місце проживання боржника - АДРЕСА_1 .
Проте відповідачем не надано доказів на підтвердження вказаних доводів ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду. Сканкопія виконавчого напису відсутня  серед документів виконавчого провадження № 61615025 в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (https://asvpweb.minjust.gov.ua).
За змістом приписів п. 1 ч. 2  ст. 18 Закону №1404-VIII  виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 4 ч. 2  ст. 23 Закону №1403-VIII  передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6  ст. 25 Закону №1403-VIII  виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до  Закону України «Про виконавче провадження»  знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно із ч. 2  ст. 24 Закону №1403-VIII  приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і  Закон України «Про виконавче провадження»  і  Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»  визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з ч. 3  ст. 25 Закону №1403-VIII  право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Частиною 2  ст. 24 Закону №1403-VIII  перебачено, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  ст. 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1  ст. 26 Закону №1404-VIII).
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч. 3  ст. 26 Закону №1404-VIII).
Аналіз зазначених норм Закону дає підстави вважати, що основним документом, відомості якого мають бути використані приватним виконавцем під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, є виконавчий документ. Саме адреса, зазначена у виконавчому документі і є підставою для визначення місця проживання боржника.
Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Оскільки відповідачем не надано доказу - виконавчого документу на підтвердження правомірності постанови про відкриття виконавчого провадження, така постанова не може вважатися законною і підлягає скасуванню.
Щодо скасування постанови про арешт коштів боржника, колегія суддів зазначає, що вона має похідний характер та підлягає скасуванню з огляду на скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому інші доводи апеляційної скарги не вимагають правового аналізу.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і не знаходить підстав для скасування рішення суду.
Згідно  ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.  315,  316, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу   приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.05.2020 р. у справі №280/2612/20 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов