ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6768/20 Справа № 185/11138/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року                                                                м. Дніпро
       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого - Пищиди М.М.
        суддів - Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.
        за участю секретаря судового засідання - Бондаренка В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Межиріцької сільської ради на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У грудні 2019 році позивач звернувся до суду з позовною заявою до Межиріцької сільської ради, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.
       В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що його батько ОСОБА_2 з 1989 по 1997 рік працював у колгоспі «імені ХХІІ з`їзду КПРС», який було перейменовано у колгосп «Межиріч» 15 лютого 1992 року і в подальшому реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Межиріч».
       20 січня 1994 року було видано державний акт на право колективної власності на землю колгоспу «Межиріч», згідно рішення Межиріцької сільської ради від 24 березня 2000 року №11 державний акт вважається виданим КСП «Межиріч».
       На момент видачі КСП «Межиріч» державного акту на право колективної власності на землю ОСОБА_2 був членом КСП, працював у ньому і мав право на земельну частку (пай), однак не був включений до відповідного списку - додатку до державного акту.
       Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) із земель, переданих у колективну власність для сільськогосподарського використання колишньому КСП «Межиріч» у розмірі 5,29 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.2-3).
       Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) із земель, переданих у колективну власність для сільськогосподарського використання колишньому КСП «Межиріч» у розмірі 5,29 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.64-67).
Не погодившись з рішенням суду, прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Межиріцької сільської ради звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 551, початої 19 липня 2000 року Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області. Після його смерті спадщину прийняв ОСОБА_1 .
       23 серпня 2019 року постановою державного нотаріуса Дворниченку Євгену Олександровичу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого батька ОСОБА_2 на право на земельну частку (пай) члена КСП «Межиріч» у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай).
       За змістом заповіту ОСОБА_2 , останній заповідав ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось та все те, що буде належати йому на день смерті (а.с.37).
       З заявою про видачу спадщини позивач ОСОБА_1 звернувся 28 жовтня 2013 року (а.с.38).
       20 січня 1994 року було видано державний акт на право колективної власності на землю, на підставі рішення Межиріцької сільської ради № 14-ХХІ, згідно якого колгоспу «Межиріч» було передано у колективну власність 10253 гектарів землі у межах згідно з планом для сільськогосподарського використання (а.с.12-13),
       Згідно з рішенням виконкому Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області №11 від 24 березня 2000 року, державний акт на право колективної власності на землю вважається виданим КСП «Межиріч» як правонаступнику колгоспу «Межиріч» (а.с.17).
       За інформацією відділу у Павлоградському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 не отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) члена КСП «Межиріч», також ОСОБА_2 не значиться у списку громадян, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого колгоспу «Межиріч» (а.с.18-19).
       Відповідно до п.2-4 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
       Архівною довідкою № 21, виданою 13 березня 2019 року виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради, підтверджується, що у книгах по оплаті праці колгоспу «імені ХХІІ з`їзду КПРС» Павлоградського району Дніпропетровської області, які знаходяться на зберіганні трудового архіву Межиріцької сільської ради, містяться записи про нарахування трудоднів та заробітної плати на ОСОБА_2 за період з 1989 по 1998 рік включно (а.с.20).
       Відповідно до даних архівної довідки № 100-Д від 22 квітня 2019 року, виданої архівним сектором Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, підтверджується, що ОСОБА_2 рішенням загальних зборів уповноважених колгоспників від 18 жовтня 1989 року був прийнятий у члени колгоспу «імені ХХІІ з`їзду КПРС», який було перейменовано у колгосп «Межиріч» 15 лютого 1992 року і в подальшому реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Межиріч». У протоколах загальних зборів уповноважених членів КСП «Межиріч» за 31 січня 1998 року та 29 січня 1999 року немає інформації стосовно звільнення з роботи або виключення з членів КСП «Межиріч» ОСОБА_2 (а.с.21).
       За даними відділу у Павлоградському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропертровській області, розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Межиріч» складає 5,29 умовних кадастрових гектарів (а.с.22).
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що померлому спадкодавцю ОСОБА_2 , який був членом колгоспу, згодом реорганізованого у КСП «Межиріч», на час передачі землі у колективну власність, належало право на земельну частку (пай) розміром 5,29 умовних кадастрових гектарів із земель, переданих у колективну власність для сільськогосподарського використання колишньому КСП «Межиріч», розташованих на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Зазначене право, яке за життя спадкодавця ОСОБА_2 не було підтверджене отриманням відповідного сертифікату і не припинилося внаслідок його смерті, згідно ст.1218 ЦК України входить до складу спадщини. Тому, суд першої інстанції вважав позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими.
       Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.
       Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Стаття 16 ЦК України передбачає право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Так, матеріалами справи підтверджується, що колгосп "Межиріч" 20.01.1994 р. отримав Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП. 
       На підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації від 13.02.1996 № 69-р колгосп "Межиріч" перетворено на КСП "Межиріч".
       Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
       Однак, всупереч вимог ст.ст. 89, 264 ЦПК України, судом першої інстанції не встановлено чи ОСОБА_2 , на дату отримання КСП "Межиріч" Державного акту на право колективної власності мав право на участь у розпаюванні земель та чи належав батько позивача до членів КСП "Межиріч", оскільки перебування з КСП "Межиріч" у трудових відносинах не свідчить про наявність членства КСП. 
       Як роз`яснив Верховний Суд України п. 24 постанови Пленуму № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.
       Пунктом 1 Указу № 720 визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
       Частиною 3 ст. 5 ЗК України, 1990 року, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників.
       В свою чергу, паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) ( п. 1 ч. 3 Указу № 720).
       Отже, судом не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази перебування батька позивача в членах КСП "Межиріч". А тому, право на земельну частку (пай) за рахунок земель колективної власності підприємства він не набув.
       Архівна довідка № 21 від 13 березня 2019 року не може бути належним доказом, оскільки право на земельну частку (пай) мали лише члени колективного сільськогосподарського підприємства, а не працівники колгоспу, які працювали за трудовим договором.
       Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів, суд першої інстанції помилково визнав за позивачем право на земельну частку (паї) із земель, розташованих на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
       Також, судом при розгляді справи не взяті до уваги положення ст.ст. 1216,1218,1220 ЦК України.
       Так, ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи або оголошення її померлою.
       Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджено членства ОСОБА_1 , тому у батька позивача були відсутні будь-які права на земельну частку (пай), передбачені чинним законодавством. Отже, право на земельну частку (пай), яке було відсутнє у батька позивача на момент смерті, не може бути успадковане ОСОБА_1 .
       Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Межиріцької сільської ради підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.
       Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 221 грн. 65 коп.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Межиріцької сільської ради - задовольнити.
       Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року- скасувати.
       У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом - відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 2 221 грн. 65 коп.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: