ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/3689/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 вересня 2020 року                                                                                         м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:                     Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А.Б. розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва" про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправними дії Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання щодо відмови у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири АДРЕСА_2 та про зобов`язання Оболонську районну в м. Києві державну адміністрації в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири АДРЕСА_2 .
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання щодо відмови у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири АДРЕСА_2 .
Зобов`язано Оболонську районну в м. Києві державну адміністрації в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири АДРЕСА_2 . 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання не являлась стороною по справі № 826/22591/15, а тому судом першої інстанції зроблено хибні висновки щодо наявності у відповідача обов`язку щодо виконання рішення суду у зазначеній справі. 
Крім того, апелянтом зазначено, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки такий носить цивільно-правовий характер.
До Шостого апеляційного адміністративного суду 04.08.2020 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу зареєстрований за № 27444, відповідно до змісту кого позивачем щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечено. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №826/22951/15 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . 
Визнано дії Головного Управління Державної міграційної служби України в м. Києві (Оболонський районний відділ в м. Києві) щодо відмови в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири АДРЕСА_2 протиправними.
Крім того, зобов`язано Головне Управління Державної міграційної служби України в м. Києві (Оболонський районний відділ в м. Києві) здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири АДРЕСА_2 .
ОСОБА_1 звернулася до Відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою від 12.04.2017 про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 . В заяві в графі «право на проживання в житлі» вказано про постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2015 у справі № 826/22951/15.
За результатами розгляду заяви, позивачу відмовлено у реєстрації місця проживання з тих підстав, що рішенням суду зобов`язано Державну міграційну службу. 
08.02.2018 позивач повторно звернулася до Відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою від 12.04.2017 про реєстрацію місця проживання.
За результатами розгляду заяви, позивачу відмовлено у реєстрації місця проживання з тих підстав, що ОСОБА_1 не подала необхідних документів або інформації. У постанові Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/22951/15 від 24.12.2015 відсутня інформація щодо вчинення будь-яких дій Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації.
Із заявою від 27.08.2018 ОСОБА_1 втретє звернулася до Відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації з метою реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
За результатами розгляду заяви, позивачу відмовлено у реєстрації місця проживання з тих підстав, що ОСОБА_1 не подала необхідних документів або інформації.
Позивач вважаючи дії відповідача щодо не здійснення реєстрації її місця проживання протиправними звернулась до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне. 
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» (далі – Закон) відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.
Відповідно до статті 2 Закону громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
У статті 3 Закону визначено, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Орган реєстрації - це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Частиною першою статті 6 Закону встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
При цьому частиною третьою статті 6 Закону визначений перелік документів, які особа подає для реєстрації до органу реєстрації, зокрема:
- письмову заяву;
- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;
- квитанцію про сплату адміністративного збору;
- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;
- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Частиною восьмою статті 6 Закону встановлено, що забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.
Також статтею 9 Закону визначені підстави для відмови в реєстрації, зокрема, якщо:
- особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;
- у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;
- для реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.
Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів визначені Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207.
Згідно з пунктом 3 Правил реєстрації місця проживання (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Пунктом 18 Правил визначено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:
1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;
2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;
3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);
4) документи, що підтверджують:
право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);
право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);
проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);
5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);
6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).
При цьому, згідно з пунктом 19 Правил № 207, працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання (або документа, до якого вносяться відомості про місце перебування, - у разі реєстрації місця перебування), особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання/перебування (у разі потреби надає допомогу особі в заповненні бланка заяви) та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання/перебування, про що ним вчиняється відповідний запис у цій заяві.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем з метою реєстрації місця проживання подано відповідачу заяву про реєстрацію місця проживання, паспорт громадянина України та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2015 у справі № 826/22951/15 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в малолітньої дитини ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, якою адміністративний позов повністю; визнано дії Головного Управління Державної міграційної служби України в м. Києві (Оболонський районний відділ в м. Києві) щодо відмови в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири АДРЕСА_2 протиправними та зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві (Оболонський районний відділ в м. Києві) здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири АДРЕСА_2 .
Позивачу відмовлено у реєстрації місце проживання з тих підстав, що рішенням суду зобов`язано здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві, а не Оболонську районну в м. Києві державної адміністрації.
З цих же підстав апелянт вважає, що даний спір носить цивільно-правовий характер та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
Такі доводи апелянта, на переконання колегії суддів є безпідставними, з огляду на наступне. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, на час ухвалення рішення Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №826/22951/15 реєстрація місця проживання у відповідності до пункту 1.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом від 22.11.2012   № 1077, здійснювалась управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС ) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
З прийняттям Кабінетом міністрів України постанови від 02.03.2016 № 207 здійснення реєстрації місця проживання делеговано виконавчим органам сільської, селищної або міської ради, сільському голові (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Разом з тим, зміна органу реєстрації в даному випадку не може бути підставою для відмови у проведенні реєстраційних дій, оскільки у відповідності до підпункту 4 пункту 18 Правил № 207 визначено, що документом, що підтверджує право на проживання в житлі є, в тому числі, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на реєстрацію місця проживання, яким в даному випадку є рішення Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №826/22951/15.
При визначенні процесуального правонаступництва слід виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, та враховувати, що якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то в такому випадку суду необхідно залучити до участі у справі їх правонаступників. У випадку ж відсутності правонаступників, необхідно залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить вирішення питання про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач судом залучається інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід обов`язку відновлення порушених прав до правонаступника відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
При цьому, державні органи, хоча і є юридичними особами, але норми  Цивільного кодексу України  (далі -  ЦК України) про перетворення юридичних осіб не можуть бути підставою для вирішення питання про правонаступництво для органів державної влади, оскільки  ЦК України  передбачає перехід при правонаступництві об`єктів цивільних та майнових прав, а в адміністративному праві мова йде про перехід специфічних, владних прав. Норма ж про те, що ліквідація юридичної особи не тягне за собою переходу прав та обов`язків у порядку правонаступності, стосовно державних органів не може діяти, оскільки ліквідація органу публічної влади обов`язково повинна тягнути за собою перехід його прав та обов`язків у порядку правонаступництва іншому органу.
Згідно пункту 51 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Чуйкіна проти України» (Заява № 28924/04) Суд встановив, що ліквідація державної установи без правонаступництва не може звільнити державу від необхідності виконання рішення щодо ліквідованого органу. Суд також зазначив, що «інший висновок дозволить державі використовувати такий підхід, щоб уникати сплати боргів своїх органів, особливо беручи до уваги те, що потреби, які змінюються, змушують державу часто змінювати свою організаційну структуру, включаючи формування нових органів та ліквідацію старих».
Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача підстав для відмови позивачу у реєстрації місця проживання на підставі рішення Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №826/22951/15.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що у даному випадку відсутній спір про право позивача на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири АДРЕСА_2 , оскільки таке встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили. 
З урахуванням наведеного,колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що невиконання відповідачем покладених на нього Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" обов`язків призвело до порушення прав позивача. Крім цього, це суттєво обмежує і здійснення інших цивільних, громадських та політичних прав позивача, які підлягають безумовному захисту.
Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. 
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва" про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                О. О. Беспалов
Суддя                                                                                            В. Ю. Ключкович
Суддя                                                                                            А.Б. Парінов 

(Повний текст постанови складено 17.09.2020 року)