П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  824/1541/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Брезіна Т.М.  
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
23 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. , 
секретар судового засідання: Чорнокнижник О.В.,
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року  (ухвалене у м. Чернівці Житомирі 11.03.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області у якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати п.5 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 13.11.2019 №697, в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у виді звільнення з посади начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області. 
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.03.2020 позов задоволено у повному обсязі, а також стягнуту на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати: судовий збір у сумі 768,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10236 грн. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.03.2020 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновком службового розслідування було встановлено, що позивач, як керівник поліцейських СРПП №2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , несе безпосередню відповідальність  за дотримання підлеглими службової дисципліни, зобов`язаний вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими, контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігати вчиненню підлеглими правопорушень. Також відповідач вважає, безпідставними твердження позивача, що контроль за виконання поліцейськими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 покладено тільки на керівників, вказаних у дорученні Глибоцького відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 01.11.2019 р., оскільки ОСОБА_1 був безпосереднім керівником вказаних поліцейських та повинен нести персональну відповідальність за невиконання службових обов`язків вказаними працівниками. Відповідач вказує про невідворотне притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських, які керують транспортні засоби у стані алкогольного сп`яніння, перебувають на службі у стані сп`яніння та їхніх безпосередній керівників - аж до звільнення з посади. На думку відповідача, що допущення позивачем вчинення підлеглими такого проступку свідчать про його невідповідність займаній посаді керівника поліції, а тому  вважає обґрунтованими висновки та рішення про його звільнення із займаної посади начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.
Також відповідач наполягає на тому, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу є суттєво завищеними та необґрунтованими.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного наказу не враховано положень норм чинного законодавства, не з`ясовано фактичних обставин та причин вчинення поліцейськими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адміністративних правопорушень та дисциплінарного проступку та не доведено причинний зв`язок між неналежним виконанням позивачем своїх службових обов`язків та вчинення вказаними поліцейськими порушень, що виключає підстави для звільнення ОСОБА_1 з посади начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.
Представники відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.
Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла  наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до доручення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 01.11.2019 №10271 "Про забезпечення публічної безпеки та порядку біля культової споруди у с. Михальча Сторожинецького району", доручено Заступнику начальника Глибоцького відділення поліції Дамаскіну Д.І.: забезпечити прибуття 01.11.2019 на 23-00 год. на інструктаж, до с. Михальче Сторожинецького району 10 працівників підпорядкованого особового складу відділення у однострої. Старшим групи визначено майора поліції ОСОБА_8, якому доручено провести інструктаж, під час якого роз`яснити окремі положення законодавчих і нормативно-правових актів, що регламентують права громадян, обов`язки працівників поліції, відповідальність за порушення законодавства України, націлити на витримку, уникнення провокацій, ввічливе ставлення до учасників заходу, ужиття заходів щодо припинення протиправних дій при суворому додержані вимог законодавства. Контроль за несенням служби задіяним працівників поліції, інструктаж та розстановку сил та засобів покладено на т.в.о. начальника УПД ГУНП в Чернівецькій області полковника поліції ОСОБА_11, начальника ВОПП ГУНП в Чернівецькій області підполковника поліції ОСОБА_13. та т.в.о. начальника Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області підполковника поліції ОСОБА_12. До складу групи з охорони безпеки та громадського порядку у с. Михальча Сторожинецького району 10 працівників, серед яких інспектор та поліцейський СРПП №2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до доповідної записки від 02.11.2019 р. заступника начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області - начальника відділу ЮС полковника ОСОБА_10. 04.11.2019 р. наказом Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області  №1363 призначено службове розслідування внаслідок порушення поліцейськими сектору реагування патрульної поліції №2 та №4 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_2., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3  правил п.п. 9.5 Правил дорожнього руху, наявність ознак алкогольного сп`яніння, в тому числі  водія затриманого автомобіля ОСОБА_2 , та самовільне залишення місця несення служби. 
Матеріали службового розслідування по факту порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області містять пояснення ОСОБА_6 начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, як безпосереднього керівника поліцейських СРПП №2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2. та ОСОБА_3 від 06.11.2019 року. У вказаних поясненнях позивач зазначає, що 01.11.2019 р. у зв`язку із загостренням ситуації в Сторожинецькому районі, Глибоцьке відділення поліції було зібрано по тривозі близько 22:40 год. та відібрано 10 працівників для забезпечення публічного порядку в с. Михальча Сторожинецького району, в тому числі ОСОБА_2 . Після чого, керівник Глибоцького відділення поліції ОСОБА_7 провів інструктаж з особовим складом та поїхав з ними в с. Михальча Сторожинецького району. 02.11.2019 р. вранці близько 07:30 год позивачу зателефонував черговий Глибоцького відділення поліції та повідомив про затримання ОСОБА_2 працівниками УПП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також за злісну непокору працівникам поліції. Позивач в поясненнях зазначив, що неодноразово наголошував підлеглим про заборону керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та дотримання службової дисципліни.
Інспектор СРПП №2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2 під час проведення службового розслідування  відмовився давати пояснення.
Згідно службової характеристики начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Кузика Ігоря Івановича від 06.11.2019 р. вказано, що позивач здатний організовувати ефективне виконання поставлених завдань, справедливо та неупереджено відноситься до колег, функціональні обов`язки, передбачені займаною посадою виконує в повному обсязі, за час служби в ОВС заохочувався 11 разів, до дисциплінарної відповідальності притягувався 10 разів, в Національній поліції не заохочувався, до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз,  діючих дисциплінарних стягнень не має. 
Матеріали справи містять відомості про ознайомлення особового складу Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області щодо заборони вживання алкогольних напоїв в робочий час та на робочому місці та неприпустимість керування транспортних засобів в стані алкогольного сп`яніння, щодо дотримання службової дисципліни під час несення служби. 
Згідно п.7 висновку службового розслідування по факту порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 12.11.2019 р.,  за порушення службової дисципліни, що виразилась у порушенні вимог ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що у свою чергу є  невиконанням вимог п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", до начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області майора Кузика Ігоря Івановича, застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.
Пунктом 5 наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 13.11.2019 № 697 притягнено ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у виді звільнення з посади начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.
Позивач вважає, що його звільнено незаконно, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що є необґрунтованими висновки службового розслідування в частині порушення позивачем службової дисципліни, що на думку відповідача, виразилась у порушенні вимог ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та вимог п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію". Також, суд звертає увагу, що відповідачем не доведено обґрунтованість застосованого дисциплінарного стягнення співмірного із встановленим матеріалами службового розслідування порушенням службової дисципліни позивачем, за яке передбачено можливість застосування більш м`якого дисциплінарного стягнення, визначеного ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту. Тобто, під час застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 відповідачем не дотримано балансу справедливої рівноваги.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію"  від 02.07.2015 №580-VIII (Закон №580) поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно із ст.19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. 
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018р. №2337-VIII (Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників .
Згідно ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
У відповідності  із ч.ч. 1 - 4 ст. 2 Дисциплінарного статуту за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.
Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.
Керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово, є прямим керівником для нього. Найближчий до підлеглого прямий керівник є безпосереднім керівником.
Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.
Згідно ст. 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського; поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій; розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського; сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень; вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності; забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними; контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень; у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.
Частина перша статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визначає протиправну винну дію чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно  ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Отже, за порушення службової дисципліни та вчинення дисциплінарного проступку поліцейський несе дисциплінарну відповідальність у вигляді дисциплінарного стягнення.
Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
За приписами частин 2-4 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно із ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до п.2 розділу VІ Порядку проведення службових розслідувань в Національній поліції України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України  від 07.11.2018 №893 (Порядок №893) підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. 
Згідно з п.4 розділу VІ Порядку №893 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
Відповідно до п. 5 розділу VІ Порядку №893 у резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються, зокрема,  висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.
Таким чином, дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.
Встановлено, що згідно з матеріалами службового розслідування вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало порушення службової дисципліни його підлеглими інспектором та поліцейським СРПП №2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до функціональних обов`язків начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області майора Кузика Ігоря Івановича та посадової інструкції начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, на позивача покладено, зокрема, обов`язок організації роботи та контролю виконання в межах компетенції працівниками сектором реагування патрульної поліції положень Конституції та законів України, актів Президента України та КМУ, інших нормативно-правових актів та організаційно-розпорядчих документів МВС, Національної поліції, ГУНП в Чернівецькій області, відділу (відділення), що належать до сфери діяльності Національної поліції. Контролює та забезпечує дотримання працівниками сектору реагування патрульної поліції законності, службової, виконавської, транспортної дисципліни, розпорядку дня, антикорупційного законодавства, правил особистої безпеки під час виконання службових обов`язків. Крім того, керівник сектору реагування патрульної поліції №2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області несе персональну відповідальності за роботу всіх працівників сектору реагування патрульної поліції, ефективність покладених на них завдань та функцій.  
Водночас, згідно матеріалів службового розслідування вбачається, що порушення службової дисципліни підлеглими працівниками позивача відбулось під час несення служби по забезпеченню публічної безпеки та порядку у с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області під час міжконфесійного конфлікту. 
Відповідно до доручення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 01.11.2019 р. №10271 "Про забезпечення публічної безпеки та порядку біля культової споруди у с. Михальча Сторожинецького району", доручено Заступнику начальника Глибоцького відділення поліції Дамаскіну Д.І.: забезпечити прибуття 01.11.2019 р. на 23-00 год. на інструктаж, до с. Михальче Сторожинецького району 10 працівників підпорядкованого особового складу відділення у однострої. Старшим групи визначено майора поліції ОСОБА_8, якому доручено провести інструктаж, під час якого роз`яснити окремі положення законодавчих і нормативно-правових актів, що регламентують права громадян, обов`язки працівників поліції, відповідальність за порушення законодавства України, націлити на витримку, уникнення провокацій, ввічливе ставлення до учасників заходу, ужиття заходів щодо припинення протиправних дій при суворому додержані вимог законодавства. Контроль за несенням служби задіяним працівників поліції, інструктаж та розстановку сил та засобів покладено на т.в.о. начальника УПД ГУНП в Чернівецькій області полковника поліції ОСОБА_11, начальника ВОПП ГУНП в Чернівецькій області підполковника поліції ОСОБА_13. та т.в.о. начальника Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області підполковника поліції ОСОБА_12. До складу групи з охорони з безпеки та громадського порядку у с. Михальча Сторожинецького району 10 працівників, серед яких інспектор та поліцейський СРПП №2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
З аналізу вказаного доручення від 01.11.2019 №10271 встановлено, що інспектор та поліцейський СРПП №2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були задіяні для забезпечення публічної безпеки та порядку у с. Михальча Сторожинецького району, при цьому тимчасовим безпосереднім та прямим керівником вказаних працівників визначено старшим групи майора поліції ОСОБА_8 . Тобто, поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час несення служби із забезпечення публічної безпеки та порядку у с. Михальча Сторожинецького району перейшли у підпорядкування старшого групи і не могли виконувати накази, доручення чи інші розпорядження начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Кузика І.І., який до того ж не перебував у складі вказаної групи та не міг контролювати дій підлеглих поліцейських. 
Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, оскільки позивач не міг безпосередньо контролювати дії своїх підлеглих під час несення ними служби із забезпечення публічної безпеки та порядку у с. Михальча Сторожинецького району, відповідальність щодо допущених порушень поліцейськими ОСОБА_2. та ОСОБА_3 службової дисципліни, не може бути покладена на ОСОБА_1 . 
До того ж, за змістом службової характеристики позивача, функціональні обов`язки, передбачені займаною посадою він виконує у повному обсязі та згідно з відомостями про ознайомлення особового складу Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області особовий склад ознайомлено щодо заборони вживання алкогольних напоїв в робочий час та на робочому місці та неприпустимість керування транспортних засобів в стані алкогольного сп`яніння, щодо дотримання службової дисципліни під час несення служби.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що матеріали службового розслідування не містять доказів вини позивача щодо допущення підлеглими працівниками СРПП №2 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушення службової дисципліни, контроль за дотримання якої  під час здійснення служби з охорони безпеки та громадського порядку у с. Михальча Сторожинецького району ОСОБА_1 не здійснював. 
Відтак, суд вважає безпідставними висновки службового розслідування в частині порушення позивачем службової дисципліни, що на думку відповідача, виразилось у порушенні вимог ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та вимог п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію". 
Крім того, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що  відповідачем не доведено обґрунтованість застосованого дисциплінарного стягнення співмірного із встановленим матеріалами службового розслідування порушенням службової дисципліни позивачем, за яке передбачено можливість застосування більш м`якого дисциплінарного стягнення, визначеного ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту. Тобто, під час застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 відповідачем не дотримано балансу справедливої рівноваги.
З огляду на наведені обставини у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування п.5 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 13.11.2019 №697 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у виді звільнення з посади начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області та поновлення позивача на вказаній посаді.
Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість, завищення та безпідставність присуджених на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Положення статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу в загальній сумі 10 235,2 грн позивач надав наступні документи: 
- договір про надання правничої допомоги від 27.11.2019 №233/19, укладений між позивачем та АО "Поляк і партнери"; 
- звіт (акт) АО "Поляк і партнери" про надані послуги у зв`язку із розглядом даної справи від 12.02.2020 із описом послуг, наданих позивачу, загальною вартістю 10 235,2 грн;
- фіскальний чек від 27.11.2019 №558001 про перерахування позивачем на рахунок АО "Поляк і партнери" гонорару у сумі 10 235,2 грн;
- доказ направлення звіту (акту) від 27.11.2019 №233/19 та чеку від 27.11.2019 №558001 на адресу відповідача.
Апеляційний суд зазначає, що з вказаних документів простежується зв`язок зазначених витрат позивача з наданими адвокатом послугами у рамках даної справи, а також факт оплати позивачем вказаних послуг. При цьому, доводи відповідача не спростовують та не ставлять під обґрунтований сумнів такі висновки.
Верховний Суд у постанові від 19.06.2020 у справі №826/24815/15 звертає увагу на те, що положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
В даному випадку відповідачем як суб`єктом владних повноважень не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, не надано жодних доказів та не наведено обставин, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних АО "Поляк і партнери" робіт. Відтак, за відсутності ініціативи з боку іншої сторони суд першої інстанції не мав права встановлювати такі обставини самостійно.
Крім того, в апеляційній скарзі доводи відповідача у цій частині зводять виключно до припущень, адже відповідач не зазначив у якій частині заявлені позивачем витрати є завищені чи необґрунтовані, а також не вказав належний на його думку розмір таких витрат.
Відтак, доводи відповідача у цій частині не є обґрунтованими.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі  29 липня 2020 року.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Сушко О.О.