ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1479/20                                                                                 Суддя першої інстанції: Баргаміна Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 серпня 2020 року                                                                                       м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                        - Горяйнова А.М.,
          суддів                                            - Кузьмишиної О.М. та Чаку Є.В.,  
          за участю секретаря                     - Король Ю.В., 
розглянувши у відкритому судового засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року, у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про накладення штрафу від 13 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 58890246 у розмірі 5100 грн 00 коп.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що на виконання рішення суду здійснив додаткове нарахування пенсії у розмірі 6706 грн 23 коп., а її виплата буде проведена у порядку, передбаченому Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649. Позивач наполягає на тому, що судове рішення не виконане з незалежних від нього причин. 
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи не надходив. 
Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представників сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року - без змін, виходячи із наступного.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Справа за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 287 КАС України, та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України. 
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що згідно з виконавчим листом № 750/7865/18, що виданий Деснянським районним судом м.   Чернігова 05 квітня 2019 року, Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України було зобов`язане виплатити ОСОБА_1 6706 грн 23 коп. недоотриманої пенсії, нарахованої померлому ОСОБА_2 04 лютого 2017 року, яка входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 лютого 2018 року, виданого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори, запис у реєстрі № 2-78.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бабенка В.М. від 02 квітня 2020 року замінено боржника у виконавчого провадженні з Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.   
Відповідач направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вимогу від 02 квітня 2020 року № 10815 щодо виконання виконавчого листа № 750/7865/18, виданого Деснянським районним судом м.   Чернігова 05 квітня 2019 року.
Листом від 08 квітня 2020 року № 2500-0402-8/11373 позивач повідомив відповідача про те, що на виконання рішення суду нараховано 6706 грн 23 коп. недоотриманої пенсії, однак виплата буде здійснена відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649. Одночасно Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило, що зазначена сума обліковується у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та буде виплачена після прийняття рішення комісією з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. 
Головний державний виконавець 13 квітня 2020 року склала акт про те, що рішення суду не виконане, а саме - боржником не проведено виплату коштів у розмірі 6706 грн 23 коп.
У зв`язку з цим 13 квітня 2020 року було також прийнято постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області штрафу в розмірі 5100 грн 00   коп.
Не погоджуючи із вказаною постановою, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося до суду із адміністративним позовом про визнання її протиправною та скасування. 
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, суд першої інстанції виходив з того, що виплата коштів, визначених судовим рішенням, яке набрало законної сили, залежить від певних дій та рішень боржника та Комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду в Пенсійному фонду України. Разом з тим матеріали справи не містять відомостей та належних доказів на підтвердження вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області дій, передбачених п. 5 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.
Також суд першої інстанції врахував, що з наданого суду скрін-шоту з реєстру судових рішень вбачається, що рішення суду у справі № 750/7865/18 надійшло до боржника 10 січня 2019 року, набрало законної сили 26 березня 2019 року (згідно виконавчого листа - 21 березня 2019 року), однак зареєстроване в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, лише 05 березня 2020 року, тобто майже через рік після набрання рішенням суду законної сили.     
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Предметом позову є постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про накладення штрафу від 13 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 58890246 у розмірі 5100 грн 00 коп.
Матеріально-правовою підставою для накладення штрафу на позивача зазначені ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження». 
Згідно з ч. 2 ст. 63 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Таким чином, державним виконавцем може бути винесено постанову про накладення штрафу виключно у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Перелік причин, які можуть визнаватися поважними Законом України «Про виконавче провадження» - не встановлений.
У зв`язку з цим суд, вирішуючи питання про наявність чи відсутність у боржника поважних причин невиконання судового рішення, керується власним переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні приєднаних до матеріалів справи доказів, як це передбачено ч. 1 ст. 90 КАС України. 
Перевіряючи обґрунтованість висновку суду першої інстанції про відсутність поважних причин невиконання судового рішення, колегія суддів враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» був установлено спеціальний порядок виконання судових рішень щодо нарахування пенсійних виплат. 
Згідно з п. 2 вказаної постанови для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.
Відповідно до п. 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі - Порядок) він визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Положеннями п. 3 Порядку передбачено, що боржник (орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення) веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Зазначений Порядок також установлює спеціальний механізм перевірки обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті. 
Так, у відповідності до п.п. 5, 6 Порядку для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою. Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.
Згідно з п. 8 Порядку комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку. У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови. У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.
Відповідно до абз. 2 п. 9 Порядку рішення оформляються протоколом, у якому за наявності підстав зазначаються пропозиції щодо перерахунку коштів на рахунок боржника. Протокол підписується всіма членами комісії і подається Голові правління Пенсійного фонду України, який не пізніше трьох робочих днів приймає рішення про виділення коштів.
У свою чергу п. 10 Порядку передбачає, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Зазначені норми права вказують на те, що виплата коштів за судовими рішеннями, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування пенсійних виплат фінансується саме з державного бюджету, а виділення коштів для фактичного проведення виплати здійснюється в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету.
За таких обставин відсутність бюджетних призначень Пенсійному фонду України на відповідну мету може бути визнане судом поважної причиною невиконання судового рішення. 
Водночас Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з метою доведення обґрунтованості своїх доводів щодо наявності поважних причин невиконання судового рішення, зобов`язане було надати докази, які б підтверджували повне та у межах розумного строку вчинення усіх дій, які передують виплаті коштів. 
На підтвердження обґрунтованості свої вимог про скасування постанови про накладення штрафу від 13 квітня 2020 року, позивач надав до суду першої інстанції копію протоколу від 23 травня 2019 року, який підтверджує нарахування ОСОБА_2 пенсії в розмірі 6706 грн 23 коп., а також скрін-шот із реєстру судових рішень. 
Натомість докази виконання вимог п. 5 Порядку та направлення до Пенсійного фонду України документу, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника, копії судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа, розрахунку суми, що підлягає виплаті, засвідченого керівником боржника або уповноваженою ним особою відповідач не надав.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не надало доказів на підтвердження факту вчинення дій, передбачених Порядком, необхідних для забезпечення виконання виконавчого листа № 750/7865/18, виданого Деснянським районним судом м.   Чернігова 05 квітня 2019 року.
Також суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що рішення суду у справі № 750/7865/18, яке набрало законної сили 26 березня 2019 року, було зареєстроване в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, лише 05 березня 2020 року, тобто майже через рік.     
В апеляційній скарзі позивача відсутні заперечення проти обставин, які були встановлені судом першої інстанції. Доказів, які б підтверджували виконання вимог п. 5 Порядку, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не надало також під час апеляційного розгляду справи.
Отже, матеріалами справи не підтверджується, що невиконання судового рішення у справі № 750/7865/18 обумовлене виключно відсутністю бюджетних призначень Пенсійному фонду України для виплати заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат на виконання такого судового рішення. 
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову та не можуть бути підставами для скасування рішення суду від 22 травня 2020 року.
Колегія суддів враховує, що ухвалами Верховного Суду від 16 грудня 2019 року у справі № 420/5285/19, від 20 січня 2020 року у справі № 420/3705/19 було відмовлено у відкритті касаційного провадження щодо перегляду судових рішень з аналогічною правовою позицією. Такі ухвали обґрунтовані тим, що аналіз ухвалених судових рішень за встановлених обставин справи і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року - без змін.
Згідно з ч. 4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 242, 268, 272, 287, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -       
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Головуючий суддя                                                                       А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            О.М. Кузьмишина      

                                                                                                    Є.В. Чаку