ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1080/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/8092/19 Категорія:  	Кондрацька Н. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       02 липня 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів                                            Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря                       Торопенко Н.М. 
  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2020 року, ухвалене в складі судді Кондрацької Н.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси і кредит» про зняття арешту з нерухомого майна, повний текст рішення виготовлений 04 травня 2020 року -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з нерухомого майна, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. 
Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № 4054 від 19 березня 1993 року, виданого органом приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету м. Черкаси. Зазначена обставина підтверджується правовстановлюючим документом, технічним паспортом на квартиру, довідкою з ЧООБТІ. 
В установлений законом шестимісячний строк, а саме 01 березня 2018 року батько позивача ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 також помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Тобто він фактично прийняв спадщину, але юридично не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину. 
Ще за життя, а саме 01 березня 2018 року батько позивача склав заповіт, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б не складалось заповів своїй дочці ОСОБА_1 Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексеєвим М.Ю. 
В установлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, а саме 08 серпня 2018 року позивач подала до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алексєєва М.Ю. заяву про прийняття спадщини після померлого батька, який фактично успадкував майно після своєї матері (її бабусі).
За заявою ОСОБА_1 відкрита спадкова справа №33/2018 після померлого ОСОБА_3 (номер у спадковому реєстрі НОМЕР_1 ) та наданий Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08 серпня 2018 року за № 52894519. 
Після спливу шестимісячного стоку позивач звернулась до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алексєєва М.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого батька, на що їй було відмовлено у зв`язку з наявністю заборони. 
З`ясувалось, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з 19 вересня 2015 року існує арешт нерухомого майна, який накладений на підставі постанови Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 09 вересня 2015 року № 48683189 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 
Таким чином позивач не може реалізувати своє право на спадкування в зв`язку із накладенням арешту на спадкове майно. 
На звернення до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з заявою про зняття арешту з нерухомого майна позивачу листом №139/15.3-32 від 09 січня 2019 року було повідомлено, що матеріали виконавчих проваджень знищені і позивачу слід звертатись до суду.
З наведених підстав позивач просила суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_2 , накладений на підставі постанови Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 09 вересня 2015 року № 48683189, зареєстрований в реєстрі за № 11184056.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 грудня 2019 року, занесеною до журналу судового засідання, залучено в якості третьої особи Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та кредит». 
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач, вважаючи себе спадкоємцем, не може здійснити своє право на спадкування, що зумовлює вирішення питання про відновлення порушених прав позивача шляхом зняття арешту з квартири, оскільки нею не надано жодних відомостей про те, що вона являється власником квартири, а вимог щодо визнання права власності на майно позивач не заявляла. Також позивачем не зазначений суб`єктний склад сторін, інтереси яких можуть бути порушені при ухваленні рішення про задоволення вимог позивача та не надано доказів про звернення позивача до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину та відмову їй у його видачі з підстав накладення арешту на майно.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом невірно зазначено про те, що вона не є власником майна, оскільки відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто спадкове майно належить їй як спадкодавцю. Нотаріус не відмовляв у видачі свідоцтва, а лише відтермінував його видачу. Також вважає, що судом невірно вказано про те, що вона не заявляла вимог про визнання на майно права власності, оскільки в даному випадку у неї є можливість для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі після зняття арешту з нерухомого майна і видача свідоцтва лише затримується. Вказує, що наявність претензій будь-яких стягувачів до спадкоємця померлого боржника вирішується за положеннями ст. 1281 ЦК України і наявність таких претензій не може бути підставою для відмови особі в оформленні за нею права власності на спадкове майно. На сьогоднішній день до апелянта ніхто не звертався з будь-якими вимогами, матеріали виконавчого провадження знищені, а тому у суду були всі підстави для задоволення даного позову. Накладено арешт в інтересах Акціонерного товариства банк «Фінанси та кредит», саме вказана особа залучена до участі в справі, тому суб`єктний склад сторін визначений правильно.
Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга  не підлягає  до задоволення виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції перебував виконавчий лист №711/162/15-ц виданий 2 червня 2015 року Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» боргу в сумі 13998.74 гривні.
Відповідно до частин 1-3 ст. 57 Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на час накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.
Постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 9 вересня 2015 року, у виконавчому провадженні №48683189, було накладено арешт на все майно що належить боржнику ОСОБА_3 . Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яка належить боржнику ОСОБА_3 , при цьому суд зазначає, що згідно даної постанови, накладався арешт на майно яке належить боржнику, а квартира АДРЕСА_1 зазначена лише як адреса боржника.(а.с.19)
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 березня 1993 року, станом на час винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту, власником квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_2 . (а.с.10-12)
Вказані обставини свідчать про те, що слід давати оцінку діям осіб які внесли відомості до відповідних реєстрів на підставі вище зазначеної постанови державного виконавця, однак такі дії не були ні підставами позовних вимог ні їх предметом, а суд не може виходити за межі позовних вимог (стаття 13 ЦПК України), окрім цього матеріали справи не містять доказів, якою особою такі відомості біли внесені до реєстрів. 
Постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 25 вересня 2015 року, виконавче провадження №48683189 закінчено з тих підстав, що надійшла заява стягувача про направлення виконавчого листа за місцем отримання пенсії, що територіально підпорядковується Центральному відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції.( п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження») (а.с.155)
       Пунктом 10 частини 1 статті 49 Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», діючого на час прийняття рішення державним виконавцем, встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого 
відділу державної виконавчої служби.
       Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», діючого на час прийняття рішення державним виконавцем, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду,винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Оскільки Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції виконавче провадження №48683189 закінчено з тих підстав, що виконавчий документ направляється за належністю до іншому органу державної виконавчої служби, арешт не підлягав скасуванню.
Постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 2 жовтня 2015 року відкрито виконавче провадження №48914585 на підставі виконавчого листа №711/162/15-ц виданого 2 червня 2015 року Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» боргу в сумі 13755.14 гривень та судовий збір в сумі 243.60 гривень.(а.с.154)
Пунктом 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час прийняття державним виконавцем рішення встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.
Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 17 травня 2018 року виконавче провадження № 48914585 з примусового виконання виконавчого листа № 711/162/15-ц, виданого 02 червня 2015 року закінчено у зв`язку зі смертю боржника , на підставі п.3 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»(а.с. 168).
Частинами 1,2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час прийняття державним виконавцем рішення встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Із постанови про закінчення виконавчого провадження від 17 травня 2018 року № 48914585 вбачається, що питання про зняття арешту не вирішено, однак суд, не може давати оцінку рішенням, діям (бездіяльності) державного виконавця, оскільки вказані обставини не є предметом позовних вимог.(стаття 13 ЦПК України)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 лютого 2018 року Серія НОМЕР_2 (а.с.9), та після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_2 (а.с. 13).
Того ж дня, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б не складалось заповів своїй дочці – позивачу у справі ОСОБА_1 Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексеєвим М.Ю. (а.с. 14).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13 березня 2018 року Серія НОМЕР_3 .
08 серпня 2018 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алексєєва М.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та 04 березня 2018 року була заведена спадкова справа №33/2018 (а.с. 118-119).
Частиною 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
В пункті 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.
Однак позивач звернулась лише з позовом про зняття арешту, при цьому позовна вимога про визнання права власності відсутня.
Посилання апелянта на статтю 1268 ЦК України, відповідно до частини 5 якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, є безпідставним, оскільки така норма діє у випадку відсутності спору.
Зазначену обставину неможливо встановити в даній справі, так як, позивачем не зазначено суб`єктний склад сторін, що вірно було вказано судом першої інстанції.
При цьому суд виходить із такого.
З системного аналізу статей 4,13,42,48,51,175 ЦПК України можна зробити висновок, що саме позивачем визначається відповідач, як особа, яка за обґрунтуванням позивача, порушила його право.
Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 9 вересня 2015 року вбачається, що боржником є ОСОБА_3 , а особою в інтересах якої накладено арешт є ПАТ «Банк Фінанси та кредит».
На час пред`явлення даного позову ОСОБА_3 помер, а тому не може бути стороною у справі, а до ПАТ «Банк Фінанси та кредит» позивачем позов не пред`являвся і така особа в позовній заяві як відповідач не зазначалась, а ДВС , який зазначений як відповідач, не може бути відповідачем, оскільки у нього відсутній цивільно-правовий спір з позивачем.
Зазначення судом першої інстанції в рішенні ПАТ Банк «Фінанси та кредит» відповідачем є помилковим, оскільки ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 грудня 2019 року, занесеною до журналу судового засідання, вказану особу залучено в якості третьої особи.
Відсутність належного процесуального статусу особи у справі, позбавляє суд можливості вирішити спір між такими особами, а пред`явлення позову до особи яка не є належним відповідачем, є підставою для відмови в позові. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц)
Про відмову нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач зазначила в позовній заяві, тому суд першої інстанції, розглядаючи справу вірно встановив факт відсутності такої відмови, про що і зазначив в рішенні суду.
За таких обставин, апеляційний суд, не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси і кредит» про зняття арешту з нерухомого майна – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Вказаний строк продовжується на строк дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Повний текст постанови виготовлений  2 липня 2020  року.

Судді