П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 522/11747/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бондар В.Я.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та заяву ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Департаменту патрульної поліції Самойленко Дмитра Васильовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

21 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою, в якій просила скасувати постанову інспектора Департаменту патрульної поліції Самойленко Дмитра Васильовича серії 1АВ №00378250 від 27.06.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що в оскаржуваній постанові відповідачем не зазначено та не встановлено об`єктивної сторони правопорушення, як і будь-яких певних та конкретних обставин. Крім того, позивач зазначила, що у відповідачів відсутні докази вчинення нею правопорушення перевищення швидкості руху автомобілю.
Департамент патрульної поліції заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що факт перевищення встановленого обмеження швидкості автомобілем Mitsubichi Lancer номерний знак НОМЕР_1 доведений належними доказами, а саме трьома фотознімками та відеозаписом правопорушення, які зафіксовані технічним засобом "Каскад 032-1219".
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовної заяви.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не наведені мотиви прийняття оскаржуваного рішення та не враховані аргументи позивача.
15.09.2020 від ОСОБА_2 надійшла заява про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 , в якій він зазначає, що судом неправильно зроблений висновок, що за кермом автомобілю була позивачка, оскільки керував автомобілем він. 
В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що 27 червня 2020 року інспектором Департаменту патрульної поліції Самойленко Дмитром Васильовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання і перебування на території України серії НОМЕР_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн (а.с.12).
Зазначено постановою встановлено, що 27.06.2020 року о 14 год. 45 хв. рухаючись трасою М05 Київ-Одеса, 28 км. + 870 км. особа, яка керувала транспортним засобом Mitsubichi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 49 км/год, чим порушила п.12.9 б) Правил дорожнього руху України. 
Оскаржувана постанова містить посилання про фіксацію правопорушення в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу “Каскад 032-1219” з додаванням фотознімків,  з яких вбачається рух автомобіля Mitsubichi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , та в графі "обмеження (перевищення) швидкості, км./год." вказано 50 (49), тобто при обмеження швидкості руху в 50 км/год. допущено перевищення в 49 км/год. Дані фотознімки також містять дату та адресу допущеного правопорушення. Також вказано, що швидкість руху автомобілю зафіксована радаром була 99 км/год, камерою – 99 км/год (а.с.57-62).
ОСОБА_1 за дане правопорушення, як власника транспортного засобу та  відповідальну особу, притягнуто до адміністративної відповідальності, 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена з урахуванням наявності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, з дотриманням процедури притягнення до адміністративної відповідальності.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Правове регулювання оскаржуваних правовідносин здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України “Про дорожній рух” від 30.06.1993р. № 3353, Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабміну України від 10.10.2001р. №1306. 
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За приписами пп.б) п.12.9 ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Приміткою до цієї статті визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. 
У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Статтею 14-2 КУпАП, якими передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача, відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Нормами ст. 279-3 КУпАП регламентовано порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
Так, згідно з ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: 
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Аналогічну норму закону, щодо звернення відповідальної особи у 20 денний календарний день містить також ст. 14-1, 279-3 КУпАП, розділ III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі”, затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020.
Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Отже, КУпАП чітко регламентований порядок звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил ПДР України, в разі передачі автомобіля третім особам.
Проте, позивачем вказаного порядку дотримано не було а наданий до суду апеляційної інстанції договір позички автомобіля від 25.06.2020 року та акт приймання - передачі від 25.06.2020, з яких вбачається що з 25.06.2020 автомобіль переданий громадянину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлює останнього як належного користувача транспортного засобу та відповідальної особи за вчинення адміністративного правопорушення в розумінні КУпАП.
Судова колегія враховує, що вказані документи не були надані, ані до Департаменту патрульної поліції, ані до суду першої інстанції, що обґрунтовано викликає сумніви у їх достовірності.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Матеріалами справи підтверджується, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ №00378250 від 27.06.2020, винесена інспектором Департаменту патрульної поліції Самойленко Д.В. на підставі інформаційних файлів за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.
Вчинення адміністративного правопорушення зафіксоване технічним засобом Каскад 032-1219, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 “Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги”. 
Технічний засіб Каскад 032-1219 має сертифікат перевірки типу №UA.TR.001 5-19 Rev.1 відповідності комплексу автоматичної фото / відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху “КАСКАД” Державного підприємства “Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів” дійсний до 14.01.2029 року та експертний висновок, згідно якого комплекс фото / відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху “КАСКАД” відповідає вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації в обсязі функцій, зазначених у документі “Комплекс фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху “КАСКАД”. Технічні вимоги за критеріями технічного захисту інформації”.
Відтак, вірними є доводи ДПП, що факт вчинення правопорушення підтверджено належними доказами, які відповідають вимогам ст.ст. 73 - 73 КАС України. Тому є неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо неналежної фіксації адміністративного правопорушення системою "Каскад". 
Відповідно до ст.19 Закону України “Про міжнародні договори України”, ст.17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі “О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства” від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач, будучи власником транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, навіть в разі передачі його в користування третім особам, має бути зацікавлений та вжити належних заходів задля забезпечення дотримання користувачем такого ТЗ Правил дорожнього руху та неухильного виконання вимог чинних нормативно-правових актів останнім.
Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Статтею 286 КАС України  встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.3  ст.272 КАС України  судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями  273-277,  282-286  цього      Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст.286,308,311,315,316,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

          Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко