Справа № 349/1028/20 
Провадження № 22-ц/4808/1053/20 
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
Головуючої                 Пнівчук О.В.
суддів :                Мелінишин Г.П., Томин О.О.,
розглянувши у  порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» на ухвалу Рогатинського районного суду від 28 липня 2020 року, в складі судді Лошак О.О., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,
в с т а н о в и в :
У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ. 
Заяву обгрунтували тим, що  з 01 липня 2015 року ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» являється постачальником природного газу для всіх категорій споживачів у Івано-Франківській області та на якого покладені спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям до зміни постачальника природного газу.
Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року та Типового договору на постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» надає послуги по забезпеченню природним газом ОСОБА_1 .
Оскільки ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» виконав свої зобов`язання в частині безперебійного постачання гагу, а споживач свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку за дані послуги не виконав, не розрахувався вчасно і в повному обсязі за надані їй послуги з газопостачання, просили видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 9 426 грн 99 коп заборгованості за спожитий природний газ.
Ухвалою Рогатинського районного суду від 28 липня 2020 року  у видачі судового наказу відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.
Не погодившись з ухвалою суду ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут»  подав апеляційну скаргу в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вказав, що відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що до заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ не додано копії договору про постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 , не долучено заяви-приєднання до умов договору з підписом ОСОБА_1 .
Зазначив, що в п.1.3 Договору зазначається що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. 663, 634, 641, 642 ЦПК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору.
Однією з особливостей договору є те, що він публічний і не потребує двостороннього підписання. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданою споживачем заяви приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам.
У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного у встановленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ з із газорозподільної системи та надати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Оскільки боржник не звертався у товариство з заявами про припинення подачі газу, а фактично користувався послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків.
Посилаючись на наведені обставини, апелянт просив скасувати ухалу суду і видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 9 426,99 грн. та судовий збір в сумі 210,20 грн.
Правом на подачу відзиву відповідач ОСОБА_1 не скористалась.
Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Ухвала суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону відповідає з огляду на наступне. 
Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» подано заяву з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, а саме не додано копію договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, зокрема до заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ не додано копії договору про постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 , не долучено заяви-приєднання до умов договору з підписом ОСОБА_1 .
Такий висновок суду відповідає матеріалам справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги; судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (ст. 161 ч. 1 п. 3); у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, серед іншого, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги; до заяви додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (ст. 163 ч. 2 п.п. 4, 5, ч. 3 п.п. 3, 4). Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України, цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (ст. 165 ч. 1 п.п. 1, 8 ЦПК України).
Судовий наказ може бути виданий на стягнення коштів, зокрема, заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, за відсутності спору щодо підстав для пред`явлення відповідної вимоги та стягуваних сум (спору про право цивільне). При цьому, заявник має альтернативу щодо порядку вирішення його заяви в наказному або у відповідному позовному провадженні; боржник управі подати заяву про скасування судового наказу (ст. ст. 170 ЦПК України), а якщо з поданої заяви і доданих документів вбачається спір про право, не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (відсутня відповідна підстава для пред`явлення вимоги), видача судового наказу не допускається (ст. 165 ч. 1 п. 8 ЦПК України). Зазначене не виключає можливості вирішення спору про право в порядку відповідного позовного провадження (ст. 171 ч. 3 ЦПК України).
У силу положень ст. 714 ЦК України, ст.ст. 16, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 1, 12 Закону України «Про ринок природного газу», п. 3 Розділу І, п.п. 1, 2 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, п. 4 Глави І, п.п. 5, 6 Глави 3 Розділу І, Глав 1, 3, 4 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, інших норм законодавства, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється виключно на підставі договору, кожному споживачу як суб`єкту ринку природного газу присвоюється персональний код ідентифікації EIC-код (Energy Identification Code).
Обґрунтовуючи заяву про видачу судового наказу про стягнення зі споживача ОСОБА_1 заборгованості за природний газ ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» посилалося саме на вищенаведені правила щодо постачання побутовому споживачу природного газу виключно на підставі договору, зокрема, на підставі Типового договору, який укладається з урахуванням норм ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України щодо публічного договору та договору приєднання, а саме, стягувач виходив із наявності між сторонами договору постачання природного газу, з якого виник пред`явлений до стягнення борг. Водночас посилався і на фактичне споживання боржником газу та правовідносини, що виникли саме внаслідок такого фактичного споживання.
За змістом норм ст.ст. 202, 203, 205, 207, 530, 626-628, 630, 631, 638-640 ЦК України, договір, оскільки пов`язується з моментом виникнення відповідного зобов`язання та строком його виконання, повинен визначати момент (дату) його укладення та інші істотні умови, визначені такими сторонами або передбачені законом.
ТзОВ «Івано-Франківськгаз Збут» попри те, що посилалося на виникнення за наведеними правилами договірних зобов`язань, не додало до заяви про видачу судового наказу копії договору постачання ОСОБА_1 природного газу, не долучено ними також і заяви-приєднання до умов договору з підписом ОСОБА_1 . З наданих суду документів убачається, що ОСОБА_1 є абонентом зі споживання газу по АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Згідно довідки про фінансовий стан заборгованість боржника перед стягувачем становить 9 426, 99 грн.
За таких обставин, позиція ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» щодо підстав подання заяви про видачу судового наказу, а відтак, і щодо підстав для розрахунку боргу, є суперечливою, не може, як і борг, бути наразі визнана безспірною, тому для видачі судового наказу за зазначеною заявою та доданими до неї документами суд першої інстанції належних і достатніх підстав не мав. 
Відсутність процесуальних підстав для судового розгляду заяви кредитора за правилами наказного провадження не позбавляє його права звернутися до суду в порядку відповідного позовного провадження, в рамках якого лише й підлягають встановленню та доведенню обставини, що пов`язуються із фактичних споживанням газу, підставами для цього, визначенням розміру та елементів боргу, застосуванням прецедентних судових рішень при вирішенні відповідного спору.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала суду постановлена з додержанням вимог норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстави для скасування ухвали суду відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» залишити без задоволення, а ухвалуРогатинського районного суду від 28 липня 2020 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                Г.П. Мелінишин
О.О. Томин