Справа № 352/793/20 
Провадження № 33/4808/340/20 
Категорія ст.44-3  КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Лущак  Н. І. 
Суддя-доповідач Кукурудз 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз  Б.І., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тлумацького районного суду від 17.06.2020 року,-
                                                   в с т а н о в и в:
Вказаною постановою                            ОСОБА_1 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с . Кукільники                                                                                      Галицького району Івано-Франківської області                                                                                  жителя 

АДРЕСА_2 ,  громадянин України - 
визнано винним за  ст.44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
З постанови суду першої інстанції, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 14 квітня 2020 року о 10 годині 15 хв. ОСОБА_1 по вул. Центральна  в с. Палагичі Тлумацького району Івано-Франківської області, що є громадським місцем, знаходився без захисної маски, чим порушив вимоги п.1 ч.2 постанови КМУ від 02 квітня 2020 року за №255 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid- 19, спричиненої корона вірусом SARS-Cov-2, чим вчинив адміністративне  правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.  
  В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що  постанова суду є незаконною, під час судового розгляду справи відносно нього доказів на підтвердження винуватості у пред`явленому обвинуваченні за ст.44-3 КУпАП здобуто не було, тому  в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.
Зазначає, що постанова Тлумацького районного суду винесена винесена відносно нього з порушенням матеріального та процесуального права.
Просить постанову судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області  від 17 червня 2020 року скасувати, прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі. 
ОСОБА_1 на апеляційний  розгляд справи не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення справи не поступало.
Перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга  підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.
У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Згідно з п.п. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції чинній на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на всій території України установлено карантин та заборонено до 24 квітня 2020 року, зокрема: з 6 квітня 2020 року перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.
Вина ОСОБА_1 в порушенні п.п. 1 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, підтверджена дослідженими судом доказами, зокрема протоколом та поясненнями.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 536248 від 14 квітня 2020 року ОСОБА_1 14 квітня 2020 року о 10 год. 15 хв., перебував у АДРЕСА_3 , що є громадським місцем без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, чим порушив вимоги п.п.1 ч.2 Постанови Кабінету МіністрівУкраїни №255від 02.04.2020року.
Зазначений протокол, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом.
Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, за такого, підтверджують винуватість ОСОБА_1 в порушенні правил щодо карантину людей.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції проаналізувавши вищевказані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки останній перебував в громадському місці без вдягнутого засобу індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, чим порушив правила встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2».
Крім того, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2020 року №255 Про внесення змін до постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінет Міністрів України постановив установити з 12 березня 2020 року карантин на всій території України.
Постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 є діючою, законною, а тому підлягає виконанню, як органами державної влади так і громадянами України.
Істотних порушень суддею місцевого суду норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі положень Конституції України, на які вказує апелянт, при апеляційному перегляді не встановлено.
Суд першої інстанції дослідив надані докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, висновки суду в частині доведеності вини ОСОБА_1 є обґрунтованими.
Проте, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, судом не в повній мірі дотримано вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Враховуючи особу правопорушника, який порушив умови карантину вперше, відсутність шкідливих наслідків для інших осіб, враховуючи його майновий стан, а також те, що в зв`язку з пандемією хвороби COVID-19 у країні складна економічна ситуація, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Керуючись ст.294 КУпАП,-                    
                                                    п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити частково.
Постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.
Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.
Суддя Івано-Франківського 
апеляційного суду                                                                                             Б.І. Кукурудз