ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року  м. Херсон

справа № 658/2289/18 
провадження № 22-ц/819/838/20 
провадження № 22-ц/819/887/20 

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (суддя-доповідач)	Кузнєцової О.А.,	
суддів:	Приходько Л.А.,	
  	Радченка С.В.,	
секретар	Кутузова А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1  на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області у складі судді Марків Т.А. від 11 лютого 2020 року, а також апеляційну скаргу ОСОБА_1 на окрему ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області у складі судді Марків Т.А. від 11 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, третя особа - Каховський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 26 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинений виконавчий напис про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) невиплачених в строк, відповідно до умов кредитного договору № HEU0GK0000000006 від 11 вересня 2008 року, грошових коштів в сумі 2 288 785,78 грн.
Вказаний виконавчий напис нотаріуса є незаконним, оскільки раніше Апеляційним судом Херсонської області в цивільній справі за позовом Банку до ОСОБА_1 , ухвалено рішення, яке набрало законної сили та яким встановлено, що кредитний договір № HEU0GK0000000006 від 11 вересня 2008 року між сторонами не укладався, тобто заборгованості за нею існувати не може. Банк, підробивши 33 підписи у кредитній справі, з 17 вересня 2015 року не визнає та не виконує рішення Апеляційного суду Херсонської області, яке набрало законної сили.
Зазначала, що дії приватного нотаріуса Завалієва А.А. порушують процедуру вчинення нотаріальної дії та вимоги чинного законодавства, не є позасудовим способом врегулювання спору, вчинені з метою сприяння протиправним діям Банку, без дослідження первинних документів щодо розміру заборгованості за кредитним договором, виписок з рахунку боржника, без доказів направлення Банком письмової вимоги про стягнення боргу, зі спливом строків позовної давності, в порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», поза межами його нотаріального округу тощо. Крім того, незаконні виконавчі написи вчинювалися приватним нотаріусом Завалієвим А.А., й відносно інших осіб, що тягло визнання їх такими, що не підлягають виконанню, іншими судами в інших справах.
Також вказала, що працівники Банку зверталися з підробленим рішенням суду до її літніх батьків (чим викликали в них страх за ОСОБА_1 та загострення захворювань), обклеїли під`їзд будинку за місцем проживання позивача об`явами про намір звернути стягнення на належну їй квартири АДРЕСА_1 , безпідставно вилучали гроші з її карткового рахунку, приховують місцезнаходження правовстановлюючих документів на нерухомість позивача, надсилають смс-повідомлення про те, що позивач є боржником, тощо.
Вказаними діями відповідачі допустили свавільне та протизаконне втручання у право власності ОСОБА_1 .
Протиправними діями відповідачів позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у приниженні її гідності через незаконне невиконання рішення суду та приписування їй двомільйонних боргів, у зневірі щодо держави та її інституцій, глибокому почутті несправедливості, загрозі праву на недоторканість житла, втраті безпеки та позбавленні реалізації звичайних людських бажань і звичок через страх втратити житло, страху перед колекторами, позбавлення нормальних життєвих зв`язків з оточенням (через негативний вплив Банку на думку щодо особи позивача), порушення права на особисте життя та його таємницю (через ознайомлення сусідів, усіх сторонніх відвідувачів будинку за місцем проживання позивача, клієнтів Банку з негативною та недостовірною інформацією щодо існування правовідносин між сторонами, їх характеру та поведінки в них ОСОБА_1 ), стрес.
На підставі наведеного ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень, остаточно просила суд: визнати виконавчий напис, вчинений 26 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований в реєстрі за № 10088, таким, що не підлягає виконанню та стягнути на її користь моральну шкоду - з Банку в сумі 130 000,00 грн., з нотаріуса - 95 000,00грн.
Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог до Банку задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 26 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований в реєстрі за № 10088, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку невиплачених в строк, відповідно до умов кредитного договору № HEU0GK0000000006 від 11 вересня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 08 серпня 2017 року, грошових коштів у сумі 88 781,45 доларів США, що на 08 серпня 2017 року складає 2 288 785,78 грн.
Стягнуто з Банку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн.
В позові ОСОБА_1 в частині вимог до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Стягнуто з Банку на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704,80 грн., на користь держави- 704,80 грн.
Окремою ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11 лютого 2020 року при вирішенні зазначеної цивільної справи виявлені порушення законодавства та недоліки в діяльності Банку. Ухвалою суду про зазначені недоліки постановлено довести до відома орган досудового розслідування та голову виконавчого органу Банку.
В апеляційній скарзі Банк, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В апеляційних скаргах ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до нотаріуса Завалієва А.А. , а також в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди Банком, незаконним та таким, що постановлено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для вирішення справи, а також зазначаючи про незаконність окремої ухвали про відмову судом постановлення окремої ухвали щодо неправомірних дій приватного нотаріуса, просить: рішення суду в вищезазначеній частині скасувати та постановити обґрунтоване рішення щодо суми моральної шкоди, заподіяної їй Банком, врахувавши всі її доводи та обставини заподіяння шкоди; визнати нотаріуса Завалієва А.А. відповідачем; задовольнити усі позовні вимоги щодо нотаріуса Завалієва А.А. ; після розгляду апеляційної скарги на окрему ухвалу суду - винести окрему ухвалу щодо дій нотаріуса Завалієва А.А., які містять ознаки кримінального правопорушення.
У відзиві на апеляційну скаргу Банку ОСОБА_1 посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги Банку та законність рішення в частині задоволення її позовних вимог. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Банк зазначив, що вимоги викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованим, а тому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та окрему ухвалу суду у визначених цивільним процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарги  не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючі позовні вимоги до Банку в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив  з того, що у приватного нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, оскільки заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № HEU0GK0000000006 від 11 вересня 2008 року на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису не існувало. Рішеннями судів в іншій справі, які набрали законної сили, встановлена відсутність доказів укладення між сторонами кредитного договору, а документ, наданий Банком як кредитний договір, має ознаки підробленого офіційного документу. Тобто, виконавчим написом фактично посвідчене право Банку на стягнення заборгованості за неукладеним кредитним договором. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Судом першої інстанції встановлено, що 26 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено та зареєстровано в реєстрі за № 10088 виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку невиплачених в строк (за період з 11 вересня 2008 року по 08 серпня 2017 року) на підставі кредитного договору № HEU0GK0000000006 від 11 вересня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 08 серпня 2017 року грошових коштів у сумі 88 781,45 доларів США, що за курсом 25,78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08 серпня 2017 року складає 2 288 785,78 грн., з урахуванням:
- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26 654,37 доларів США;
- заборгованості за відсотками у розмірі 11 365,39 доларів США;
- заборгованості з комісії у розмірі 2 947,81 долар США;
- заборгованості з пені у розмірі 43 576,95 доларів США;
- заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,70 доларів США;
- заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмір 4 227,23 долари США (а.с.56 том 1).
23 січня 2018 року головним державним виконавцем Чаплинського РВ ДВС відкрите виконавче провадження № 55599871 з примусового виконання виконавчого напису № 10088, виданого приватним нотаріусом Чернигівського МНО Завалієвим А.А. про стягнення боргу в сумі 2 288 785,78 грн. з ОСОБА_1 на користь Банку (а.с.17 том 1).
10 травня 2018 року в зазначеному виконавчому провадженні доручено Каховському МРВ ДВС здійснити опис та арешт квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.135 том 1).
18 червня 2018 року, згідно з постановою старшого державного виконавця Чаплинського РВ ДВС виконавче провадження № 55599871 з примусового виконання передано Каховському МРВ ДВС (а.с. 5 том 1).
03 липня 2018 року виконавче провадження № 55599871 прийняте головним державним виконавцем Каховського МРВ ДВС (а.с. 26 - 27 том 1).
21 вересня 2018 року ОСОБА_1 Банком було направлено письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № HEU0GK0000000006 від 11 вересня 2008 року (а.с. 131 - 134 том 1).
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.
Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2015 року апеляційним судом Херсонської області ухвалено рішення, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2016 року (а.с. 9 - 10 том1 ), в цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на квартиру та виселення осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору, додаткової угоди, договору іпотеки, додаткового договору та договору застави недійсними (а.с. 6 - 8 том 1), яким відмовлено в первісному та зустрічному позовах. Вказаним рішенням встановлено, що згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20 серпня 2015 року № 345 підписи від імені ОСОБА_1 виконані не ОСОБА_1 , зокрема в кредитному договорі № HEUOGK0000000006 від 11 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішеннями судів встановлено відсутність доказів укладення між сторонами кредитного договору№ HEUOGK0000000006 від 11 вересня 2008 року, оскільки сам документ, наданий Банком як кредитний договір, має ознаки підробленого офіційного документу.
Не зважаючи на ці обставини Банком подано, зокрема цей докумет - кредитний договір, приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Завалієву А.А для вчинення виконавчого напису.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № HEU0GK0000000006 від 11 вересня 2008 року не існувало. Тому така заборгованість не була безспірною, на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції та прийшов до правильного висновку про визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Банк був обізнаний про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 , а тому вимоги стягувача, з якими він звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, є неправомірними, а позовні вимоги ОСОБА_1 до Банку про визнання вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими.
Щодо доводів  апеляційної скарги ОСОБА_1  в частині відмови в задоволенні позовних вимог до нотаріуса  Завалієва А.А , колегія суддів вважає наступне. 
Відповідно до висновку викладеного Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі №519/77/18 порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».
Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.
Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.
Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.
Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.  
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. 
Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису у справах, які випливають з кредитних відносин стягувач повинен надати нотаріусу: оригінал кредитного договору; засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
З повідомлення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. (а.с.55 том 1), указаний виконавчий напис був вчинений, зокрема на підставі:
- заяви Банку про вчинення виконавчого напису (а.с.57 том 1);
- копії кредитного договору № HEU0GK0000000006 від 11 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 (а.с.58 - 60 том 1) з додатками до нього (а.с.61 - 63 том 1);
- розрахунку заборгованості за кредитним договором № HEU0GK0000000006 від 11 вересня 2008 року станом на 08 серпня 2018 року (а.с.64 - 67 том 1);
- довідки про встановлені Національним Банком України офіційні курси гривні до іноземних валют станом на 08 серпня 2017 року (а.с. 68 том 1).
Враховуючи наведене приватний нотаріус Завалієв А.А. при вчинені виконавчого напису виходив з документів, які були надані Банком, тому приватному нотаріусу не було відомо про відсутність кредитних зобов`язань між сторонами.
Отже колегія суддів вважає, що Банк за відсутності порушеного цивільного права безпідставно звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису, чим завдав шкоди ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду, що приватний нотаріус Завалієв А.А. є неналежним відповідачем у справі. 
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів на її користь моральної шкоди, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
В ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
Відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, розмір  відшкодування  моральної  (немайнової)  шкоди  суд визначає  залежно  від  характеру  та  обсягу страждань (фізичних, душевних,  психічних  тощо),  яких   зазнав   позивач,   характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.  Зокрема,  враховуються стан  здоров`я потерпілого,  тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,  ступінь зниження престижу,  ділової репутації,  час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне -  за  власною  ініціативою  чи  за   зверненням   потерпілого   - спростування  інформації редакцією засобу масової інформації.  При цьому  суд  має  виходити  із  засад  розумності,  виваженості  та справедливості. 
Своїми противоправними діями Банк завдано ОСОБА_1 моральну шкоду, яка полягає у приниженні її гідності через незаконне невиконання рішення суду та приписування їй боргів, загрозі праву на недоторканість житла, порушення права на особисте життя та його таємницю.
На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення виходив із засад розумності, виваженості та справедливості та вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Банка у розмірі 30 000 грн.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про нотаріат», шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі.
Нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа.
При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб`єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Саме таке процесуальне правило визначення суб`єктного складу осіб наведене у ст. 50 Закону України «Про нотаріат».
Колегія суддів погоджується з висновком суду, що позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення службового недбальства нотаріусом.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами. 
Інші доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає такими, що не підтверджені належними доказами, спростовуються матеріалами справи та рішенням і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 на окрему ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
В ч.11 ст. 262 ЦПК України закріплено, що окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.
Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.
Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального закону; встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.
Окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає к посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування у боржника майна.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Отже, вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що вчинення виконавчого напису на підставі документів, які були наданні Банком, не може бути підставою для постановлення окремої ухвали відносно приватного нотаріуса Завалієва А.А.
Посилання позивача в апеляційній скарзі, що окремою ухвалою постановлено  довести до відома  Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській  області стосується  приватного нотаріуса, а не Банка, є помилковим, адже відповідно до ч.1  ст. 218    Кримінального процесуального кодексу України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що немає підстав для постановлення окремої ухвали відносно приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11 лютого 2020 року та окрему ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської від 11 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення - 27 липня 2020 року.

Головуючий                      О.А. Кузнєцова 

Судді:                                                              Л.А. Приходько

С.В. Радченко