Ухвала
 
29 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 0417/7303/2012
провадження № 61-11023ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,    Зайцева А. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2012 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2012 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України (в редакції, чинній на день постановлення ухвали), у зв`язку з повторною неявкою повідомленого належним чином позивача у судове засідання.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2012 рокускасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У липні 2020 року  ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку з касаційною скаргою на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2012 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржені судові рішення та закрити провадження у справі.
 
У поданій касаційній скарзі  ОСОБА_1 також просить суд поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що у зв`язку з впровадженими карантинними заходами вона не мала змоги бути присутньою у судовому засіданні в м. Дніпрі і тому не отримала судове рішення в день його проголошення та складання.
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали касаційного провадження, суд дійшов висновку, що доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до скарги матеріали свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення, у зв`язку з чим клопотання слід задовольнити.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до абзацу 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 ЦПК України, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного, касаційне провадження у даній справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2012 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду                                 м. Дніпропетровська від 20 червня 2012 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року.
 
Витребувати з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 0417/7303/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                        Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                     С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                     А. Ю. Зайцев