П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 489/434/20	

 	                  Головуючий в 1 інстанції: Кокорєва В.В.                   рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв                   04 червня 2020 року 	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кислої Вікторії Геннадіївни, про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та інспектору управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кислій Вікторії Геннадіївні про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2018229 від 24 січня 2020 року.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2020 року задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як факт проїзду позивачем на жовте світло світлофора не заперечується останнім та підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом.
При цьому, апелянт вважає, що посилання позивача на формальні порушення, допущені поліцейськими, які підтримані судом першої інстанції, не є достатньою та безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.
В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як поліцейськими протиправно притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що інспектором управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кислою Вікторією Геннадіївною 24 січня 2020 року прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2018229, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.
В даному випадку, суб`єктом владних повноважень встановлено, що позивачем, керуючи транспортним засобом у м. Дніпро по вул. Набережна Заводська, здійснено проїзд перехрестя на заборонний «жовтий» сигнал світлофора, чим порушено пп. «ґ» п. 8.7.3 ПДР України.

В свою чергу, не погоджуючись з фактом притягнення до адміністративної відповідальності позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як суб`єктом владних повноважень порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 1.1. Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно пп. «ґ» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Колегією суддів встановлено, що оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме за проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофору.
В свою чергу, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На виконання вказаного обов`язку та з метою доведення правомірності оскаржуваного рішення суб`єктом владних повноважень надано до суду відеозапис з відеореєстратора поліцейських, з якого вбачається момент проїзду позивача на жовтий сигнал світлофору.
В даному випадку, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч. 1.ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В свою чергу, з метою встановлення всіх обставин справи та дослідження зібраних судом доказів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, колегією досліджено наданий апелянтом відеозапис.
В даному випадку, зі вказаного відеозапису вбачається момент проїзду транспортного засобу позивача через перехрестя та подальший процес спілкування позивача з патрульним поліцейським.
При цьому, із зафіксованого моменту проїзду транспортного засобу позивача через перехрестя вбачається, що під час виїзду автомобіля позивача на перехрестя, поліцейським, автомобіль яких рухався у перпендикулярному напрямку до напрямку руху позивача, вже горів зелений сигнал світлофора.
Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що у момент виїзду автомобіля позивача на перехрестя йому горів жовтий сигнал світлофору.
Крім того, є безпідставними посилання позивача на неможливість здійснення вчасної зупинки його транспортного засобу перед перехрестям у зв`язку зі створенням аварійної ситуації автомобілем, який рухався за ним, так як з наданого відеозапису вбачається, що у момент вчинення спірного правопорушення за автомобілем позивача не їхало інших автомобілів.
Також, колегія суддів зазначає, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу, а саме безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення.
В даному випадку, колегія суддів вважає, що відповідно до наданого відеозапису, під час проїзду автомобіля позивача через перехрестя поліцейські безумовно могли розрізняти сигнали світлофора, що горіли у напрямку руху позивача на перехресті.
Тому, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем дійсно здійснено проїзд на жовтий сигнал світлофору, а як наслідок скоєно адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.
В свою чергу, щодо встановленого судом першої інстанції факту порушення процедури розгляду справи патрульною поліцейською Кислою В.Г. , колегія суддів зазначає наступне.
Так, як вже зазначалось вище, з наданого поліцейськими відеозапису вбачається момент проїзду транспортного засобу позивача через перехрестя та подальший процес спілкування позивача з патрульним поліцейським.
Між тим, згідно ч. 1 ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
В даному випадку, як вірно встановлено судом першої інстанції, патрульна поліцейська Кисла В.Г. фактично не здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення у вищевказаному порядку та лише склала оскаржувану постанову, перебуваючи у службовому автомобілі.
При цьому, на наданому відеозаписі позивач спілкувався з іншим патрульним поліцейським, який йому роз`яснював суть вчинено ним правопорушення та демонстрував відеозаписи, підтверджуючі факт його вчинення.
Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що патрульною поліцейською Кислою В.Г. грубо порушено вищевказані вимоги КУпАП та протиправно притягнуто позивача до спірної адміністративної відповідальності без фактичного розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Крім того, колегія суддів вважає, що вказане порушення також призвело до невірного встановлення поліцейською місця вчинення спірного правопорушення (м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 52), так як за вказаною адресою відсутні регульовані перехрестя.
В даному випадку, колегія суддів вважає, що невірне встановлення місця вчинення спірного правопорушення свідчить про невірне визначення об`єктивної сторони правопорушення, що також є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2020 року - без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Департамент патрульної поліції Національної поліції України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

   Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
   Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.