ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2020 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №521/7212/18
Апеляційне провадження №22-ц/813/4996/20 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С., 
учасники справи: 
позивач – приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,
представник позивача –Старченко Олена Олегівна, ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,
представник відповідача – ОСОБА_3 , 
розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Сакун Анни Олегівни в інтересах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2019 року, постановлене під головуванням судді Мирончука Н. В.,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзив на позов
У квітні 2018 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулось до ОСОБА_2   про  стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.
Позов обґрунтовано тим, що 24 квітня 2015 року між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 117/15-Т/Ц1-2-1, згідно якого ПАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Toyota Yaris», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
14 серпня 2015 року у м.Одесі, на вул. Грушевського, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Yaris», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та «Mazda», д/н - НОМЕР_2 , водій якого не встановлений.
Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП), вказана ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля «Mazda», д/н НОМЕР_3 , який зник з місця події, особа якого не встановлена.
Внаслідок ДТП, автомобілю марки  «Toyota Yaris», д/н  НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику ОСОБА_4  завдана матеріальна шкода.
Вартість матеріальної шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля, відповідно до рахунку від 25 серпня 2015 року, складає 113 637,38 грн. та рахунку  від 12 жовтня 2015 року, наданих ТОВ «ВіДі Автострада»,   становить 28 347,66 грн, а всього 141 985,04 грн.
Позивач зазначив, що, оскільки, цивільно-правова відповідальність водія «Mazda», д/н НОМЕР_3 на момент ДТП застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № А11481652, виданого ПАТ «HACK «Оранта», ПАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства, в межах ліміту відповідальності, що становить 50 000 грн.
Враховуючи суму франшизи у розмірі 510 грн., позивач вважав, що має право на відшкодування шкоди у розмірі 49 490 грн.
Таким, чином, невиплаченою залишається наступна частина у розмірі 92 495 грн. 04 коп.(141 985,04грн. – 49 490 грн. = 92 495, 04 грн.), яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу, на користь ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та судові витрати у сумі 1 762 грн.(а.с.1-3).
Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.159 ).
Відповідач в судове засідання не прибула, на адресу суду надійшла заява від відповідача та представника відповідача – ОСОБА_3 , в якій вони просили в позові відмовити, справу розглянути у їх відсутність. 
У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що:
- позивачем не надано доказів, що підтверджують факт завдання шкоди саме відповідачем, а факт зникнення водія з місця ДТП, не робить його автоматично винною особою у ДТП;
- довідка про дорожньо-транспортну пригоду не є доказом того, що ДТП сталося внаслідок вини особи, яка керувала автомобілем «Mazda», д/н НОМЕР_3 ;
- позивач не надав належних та допустимих доказів, що визначений розмір матеріальних збитків, спричинених потерпілому у розмірі 141 984,04 грн., було визначено, з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, у томи числі з урахуванням фізичного зносу;
- кошти сплачені позивачем на користь потерпілого не пов`язані з ДТП (спинки передніх сидінь у зборі, сидіння переднього у зборі, сидіння інші роботи переупаковки каркасу, засіб для миття авто, каркас спинки сидіння), які не є матеріальним збитком та не повинно відшкодовуватися винною особою чи власником джерела підвищеної небезпеки;
- сума шкоди у розмірі 141 984,04 грн. є необґрунтованою та такою, що не доведена позивачем (а.с.47-50).

Короткий зміст рішення суду 
Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2019 року, з урахуванням ухвали того ж суду про виправлення описки від 29 жовтня 2019 року, у позові відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги не підтверджено належними доказами, що позивачем не доведено порушення відповідачем його прав (а.с.168-171,174).

Доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу
В апеляційній скарзі адвокат Сакун А.О. в інтересах ПАТ «СК «Арсенал Страхування» просить рішення суду скасувати та задовольнити позов.
Неправильність рішення суду мотивувала порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт, крім доводів, які містяться у позові, зазначила, що:
- суд не звернув увагу на постанову ВССУ від 30 травня 2016 року у справі №607/18544/14, в якій вказано, що відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.286 КК України не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості;
- відповідач ОСОБА_2 , як власник джерела підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу, у зв`язку із зникненням винуватої особи з міста ДТП, відповідно до ч.2ст.1187 ЦК України;
- передача транспорту ОСОБА_5 за довіреністю не звільняє відповідача від майнової відповідальності, її право власності залишилось зареєстрованим, вона не довела того факту, що автомобіль вибув незаконно з її володіння, і її відсутність на місці ДТП не звільняє її, як власника джерела підвищеної небезпеки, від цивільно-правової відповідальності. На вказане звернута увага в постанові ВССУ у справі №750/4082/15;
- ОСОБА_2 є відповідальною особою за шкоду у випадку неможливості встановити винну особу, та відшкодувати шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, власником якої вона є (а.с.181-184).
У відзиві на апеляційну скаргу представник Смирнов А.І. в інтересах - ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Зокрема, зазначив, що:
- сам факт зникнення особи, яка керувала транспортним засобом, не є підставою для визнання винною ОСОБА_2 у ДТП;
- матеріали справи не містять схеми ДТП або фото, відеофіксації цього ДТП, протоколу щодо винної особи не було складено, винна особа поліцією не встановлена, тому ствердження позивача про винуватість у вчиненні ДТП саме водія «Mazda», д/н - НОМЕР_2 , є лише припущенням. В довідці про ДТП вказано, що у ДТП приймали участь принаймні три автомобіля. Від того хто саме винний у вчиненні ДТП залежить і те хто повинен відшкодувати шкоду (а.с.212-213).
Згідно ч.13ст.7,ч.1ст.368 ЦПК України розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження.
З урахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів палати з розгляду цивільних справ зменшилась з 48 до 15 суддів), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством.

Позиція апеляційного суду 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав
Згідно п.п."в" п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, самовільно залишив місце пригоди.
Судом встановлено, що 24 квітня 2015 року між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 117/15-Т/Ц1-2-1, згідно якого ПАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження, або знищення автомобіля, марки «Toyota Yaris», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання, внаслідок ДТП (а.с.4-12).
Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду № НОМЕР_4 , 14 серпня 2015 року у м.Одесі, на вул.Грушевського, сталася ДТП за участю автомобілів: «Toyota Yaris», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 ; Opel Vectra, д/н НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_6 , та «Mazda», д/н НОМЕР_3 , водій якого не встановлений. Оглядом автомобіля встановлено пошкодження у вигляді: пошкодження лівої частини, а також передня ліва частина, передня права частина, передня центральна частина (а.с.17).
Внаслідок даного ДТП автомобілю марки «Toyota Yaris», д/н НОМЕР_1 , 2012 року випуску спричинені механічні пошкодження, а його власнику ОСОБА_4 завдана матеріальна шкода (а.с.16).
15 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. В переліку пошкоджень автомобіля ОСОБА_4 зазначила про пошкодження задньої частини автомобіля, згідно довідки ДАІ (а.с.15).
Згідно до Акту огляду транспортного засобу, складеного ОСОБА_7 , зазначено назву деталей та опис пошкоджень, а саме: "кришка багажника не відчиняється, бампер задній пошкоджений, ліхтар правий розбитий, підсилювач заднього бамперу деформований, крило деформовано, двері деформація в арочній частині. Додаткові пошкодження – панель, ніша колеса і т.д.(а.с.24)
Відповідно до розрахунку від 04 вересня 2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику застрахованого автомобіля, складає 113 637,38 грн. (а.с.13).
Згідно до розрахунку від 12 жовтня 2015 року, наданого ТОВ «ВіДі Автострада», вартість матеріального збитку становить 28 347,66 грн., що в загальній сумі складає 141 985,04 грн. (а.с.13-14, 20-21).
Як вбачається з довідки ДПП Управління патрульної поліції у м.Одеси від 19 вересня 2016 року, автомобіль «Mazda», д/н НОМЕР_3 , водій якого місце ДТП залишив, знаходиться на майданчику тимчасового затримання ТЗ (а.с.25).
Згідно до довідки ДПП Управління патрульної поліції у м.Одеси від 19 вересня 2016 року, власником транспортного засобу автомобілю «Mazda», д/н НОМЕР_3 , є відповідачка ОСОБА_2 (а.с.26).
За довідкою ДПП Управління патрульної поліції у м.Одеси від 29 грудня 2017року, встановити особу, яка керувала автомобілем «Mazda», д/н НОМЕР_3 , на час зіткнення не можливо (а.с.27,28).
Таким чином, на час звернення з позовом до суду не було встановлено винну особу в ДТП від 14 серпня 2015 року. Протокол щодо винної особи не було складено.
ПАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодовано потерпілій особі - ОСОБА_4 суму страхового відшкодування, у розмірі 141 985,04 грн.(а.с.22-23.).
Як вбачається з листа МВС України регіонального сервісного центру в Одеській області від 18 квітня 2019 року, відповідно до відомостей ЄДР ТЗ та облікових баз даних РСЦ МВС, за ОСОБА_2 27 листопада 2001 року було зареєстровано автомобіль ВАЗ 21061, 1988 р.в., н/з НОМЕР_6 , на підставі свідоцтва про право на спадщину АЕЕ 250194 від 09 листопада 2001 року, виданого 6-ю державною нотаріальною конторою, який 09 січня 2002 року було знято з обліку гр. ОСОБА_8 , на підставі довіреності АЕІ 283520, виданої 27 грудня 2001 року та посвідченої нотаріусом; з 19 травня 2011року зареєстровано автомобіль «Mazda», 1986 р.в., н/з НОМЕР_3 , на підставі довідки-рахунку КІМ 573888, виданої 19 травня 2011 року ТОВ "МІЖРЕГІОНАЛЬНИЙ БРОКЕРСЬКИЙ ДІМ ФАВОРИТ" - ПІДРОЗДІЛ № 25. Документи, що стали підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_2 вказаних ТЗ не можливо надати у зв`язку з їх знищенням із закінченням терміну зберігання (а.с.129).
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно пояснень ОСОБА_4 у заяві про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування ТЗ від 14 серпня 2015 року щодо ДТП, вона рухалася по дорозі. Автомобіль «Опель», що рухався по переду почав знижувати швидкість, вона також почала знижувати швидкість та через декілька секунд відчула потужний удар у задню частину від автомобіля «Mazda». Внаслідок чого, вона повернула ліворуч, щоб уникнути зіткнення з автомобілем «Опель». Коли вийшла зі свого автомобіля, то побачила, що автомобіль «Mazda» також вдарив автомобіль «Опель». Після цього водій винуватець не дочекавшись працівників ДАІ, втік з місця ДТП та залишив свій автомобіль (а.с.15). 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції  відповідач   ОСОБА_2 пояснила, що вона не є власником транспортного засобу «Mazda», д/н НОМЕР_3 , що в неї немає навіть посвідчення водія (а.с.100-101).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. 
За змістом ч.1ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно з ч.1ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, ч.2ст.639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2ст.1187 ЦК України. 
Згідно з ч.1ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Суд першої інстанцій, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «СК «Арсенал Страхування» виходив із того, що товариством не надано належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 , як власник автомобіля марки «Mazda», д/н НОМЕР_3 , керувала ним станом на час скоєння ДТП та визнана винної у її скоєнні.
Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанцій не можна, оскільки суд дійшов його без повного і всебічного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов`язків сторін у таких правовідносинах.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Встановлено, що згідно відповіді, наданої приватним нотаріусом Одеського міського нотариального округу Таранською А.М., відповідач ОСОБА_2 05 травня 2012 року надала довіреність на розпорядження ТЗ, що підтверджено аркушем з Реєстру нотаріальних дій, оскільки довіреність на розпорядження ТЗ знищена згідно Правил ведення нотаріального діловодства від 22 грудня 2010 року. Даних про те, на кого була видана довіреність та на який ТЗ відсутні (а.с.125-128). 
Інформація про те, що вказана довіреність скасована у матеріалах справи відсутня.
За довідкою  ДПП Управління патрульної поліції у м.Одеси станом на  19 вересня 2016 року, власником транспортного засобу автомобілю «Mazda», д/н  НОМЕР_3 , є  відповідачка ОСОБА_2  (а.с.26). 
При цьому під час розгляду справи судом першої інстанцій не встановлено, чи вибув транспортний засіб Mazda», держномер НОМЕР_3 , з володіння ОСОБА_2 внаслідок його незаконного заволодіння.
Відповідач не надала доказів до суду з цих обставин, незважаючи на те, після надання нею пояснень в суді 21 лютого 2019 року, вона проігнорувала ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 28 травня 2019 року, якою її явка до суду визнана обов`язковою (а.с.143-144).
На неодноразові виклики до суду відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явилась, а 17 жовтня 2019 року надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність вказавши, що позов вона не визнає (а.с.165).
Матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_2 здійснила продаж транспортного засобу Mazda», держномер НОМЕР_3 іншій особі. 
Так ,приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мірошніченко О.М. до суду надана посвідчена ОСОБА_2 довіреність від 31 липня 2013 року за реєстром №1558 від імені ОСОБА_2 на гр. ОСОБА_9 на розпорядження транспортним засобом марки ВАЗ, моделі 21081,1995 року випуску який належав їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 17 травня 2012 року, з правом передоручення на три роки (а.с.131-133). 
Згідно відповіді приватного нотаріуса Полянського В.М., 22 серпня 2017 року ним посвідчена довіреність ОСОБА_2 на гр. ОСОБА_10 на автомобіль марки ВАЗ, моделі 21081,1995 року випуску на користування та розпорядження ТЗ з правом передоручення на строк до 22 серпня 2020 року (а.с.138-139).
Вказаний транспортний засіб з 17 травня 2012 року по теперішній час зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджено відповіддю МВС України регіонального сервісного центру в Одеській області від 18 квітня 2019 року(а.с.129).
Крім того, 05 травня 2012 року відповідач ОСОБА_2 надала довіреність на розпорядження ТЗ, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотариального округу Таранською А.М., що підтверджено аркушем з Реєстру нотаріальних дій (а.с.125-126). 
Так, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) і лише з дотримання зазначених вимог, можна стверджувати про перехід власності на транспортний засіб від однієї особи до іншої.
Висновок суду про те, що ОСОБА_2 за довіреністю передала ОСОБА_5 право на розпорядження автомобілем MAZDA н/з НОМЕР_3 до уваги не приймається, оскільки треті особи не проводили перереєстрацію транспортного засобу, а довіреність на розпорядження транспортним засобом не тягне за собою перехід права власності на автомобіль, тобто було оформлено права повіреного на представництво довірителя у вчиненні юридично значимих дій стосовно певного майна. В матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_2 посвідчувала довіреність на ім`я ОСОБА_5 .
Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в постанові від 13 лютого 2019 року, у справі №346/4946/16-ц ( провадження № 61-22585св18).
Відповідно до ч.ч.2,5 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 4 ст.319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує,
Таким чином, ОСОБА_2 є власником автомобіля MAZDA н/з НОМЕР_3 , із заявою про угон цього автомобіля 14 серпня 2015 року до правоохоронних органів не зверталась, тому має нести відповідальність за спричинення матеріальної шкоди, оскільки внаслідок недбалості відповідача невстановлена особа, яка керуючи вищезазначеним автомобілем, скоїла ДТП, наслідком якої автомобілю марки «Toyota Yaris», д/н НОМЕР_1 , 2012 року випуску, були спричинені механічні пошкодження. 
Так, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Не визнаючи позовних вимог, відповідач ОСОБА_2 пояснила, що вона не має жодного відношення до вказаного автомобіля, довіреність не видавала, тому позовні вимоги не визнала.
Проте, зазначені обставини спростовуються відповіддю МВС України регіонального сервісного центру в Одеській області від 18 квітня 2019 року, що з 19 травня 2011року на ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль «Mazda», 1986 р.в., н/з НОМЕР_3 , на підставі довідки-рахунку КІМ 573888, виданої 19 травня 2011 року ТОВ "МІЖРЕГІОНАЛЬНИЙ БРОКЕРСЬКИЙ ДІМ ФАВОРИТ" - ПІДРОЗДІЛ № 25, що свідчать лише про те, що його власником продовжує бути ОСОБА_2 .
Крім того, колегією суддів звернута увага на те, що судом першої інстанції неодноразово було оголошено перерву по справі для звернення ОСОБА_2 до органів поліції щодо проведення розслідування та розшуку особи, яка на її думку зареєструвала автомобіль «Mazda», без її відома на її ім`я, однак як ОСОБА_2 , так її представники після цього в судове засідання не з`явились, вказані обставини не спростували, надали заяву до суду про розгляд справи у їх відсутність (а.с.114-115).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не були виконані вимоги законодавства України щодо відчуження транспортного засобу автомобіль «Mazda», продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).
Разом з тим, видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.
Крім того, у постанові Верховного Суду України у справі № 6-688цс15 від 16 грудня 2015 року висловлена правова позиція про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.
Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду від 15 лютого 2018 року у справі № 640/7052/16-ц, та від 22 січня 2019 року у справі №145/145/17.
Верховний Суд України в постанові від 29 червня 2016 року (справа № 6-192цс16) зазначив, що за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
У зв`язку з викладеним, висновки суду першої інстанції про те, що на момент ДТП транспортним засобам керувала інша особа, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом, не можуть бути прийняті до уваги.
Згідно ч.ч. 1,5,6 ст.81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 не сприяла встановлення дійсних обставин по справі за фактом ДТП, за участю транспортного засобу, власником якого вона є, не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, які вона заперечує та не визнає.
Відповідно до ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
З огляду на викладене, оскільки ПАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатила страхове відшкодування за укладеним договором, тому є наявні правові підстави для стягнення з відповідача, як власника автомобіля «Mazda», 1986 р.в., н/з НОМЕР_3 , на користь ПАТ «СК «Арсенал Страхування» страхового відшкодування в порядку регресу.
Як вбачається з матеріалів справи, 25 серпня 2015 року авторизованою станцією технічного обслуговування (Товариством з обмеженою відповідальністю "ВіДі Автострада") складено рахунок № ВДиС-0019419 від 25 серпня 2015 року на суму 113   637,38 грн. вартості запасних частин та відновлювальних ремонтних робіт автомобіля «Toyota Yaris», д/н НОМЕР_1 . Також, 12 жовтня 2015 року складено рахунок № ВДиС-0022919 від 12 жовтня 2015 року на суму 28 347,66 грн. 
За договором від 24 квітня 2015 року № 117/15-Т/Ц1 позивач склав страховий акт від 04 вересня 2015 року на суму 113   637,38 грн., а також 16 жовтня 2015 року страховий акт на суму 28 347,66 грн.(а.с.18-19). 
На підставі страхового акту від 04 вересня 2015 року та від 16 жовтня 2015 року, дефектної відомості, розрахунків страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шляхом перерахування коштів у сумі 113   637,38 грн. та 28   347,66 грн. на рахунок особи, яка здійснює відновлювальний ремонт (Товариство з обмеженою відповідальністю "ВіДі Автострада), що підтверджується платіжними дорученнями від 07 вересня 2015 року № 33135 та від 21 жовтня 2015 року, а всього 141   985,04 грн.(а.с.18-23).
На підставі рахунку від 25 серпня 2015 року та від 12 жовтня 2015 року, умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 24 квітня 2015 року розмір страхового відшкодування було визначено у розмірі вартості відновлювального ремонту складає 141985,04грн.(а.с.20-21).
Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія «Mazda», д/н НОМЕР_3 на момент ДТП застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № А11481652, виданого ПАТ «HACK «Оранта», ПАТ «СК «Арсенал Страхування» мала право зворотної вимоги до зазначеного товариства, в межах ліміту відповідальності, що становить 50 000 грн.
Враховуючи суму франшизи, у розмірі 510 грн., позивач ПАТ «СК «Арсенал Страхування» мав право на відшкодування шкоди, у розмірі 49490 грн.
Згідно платіжних доручень від 07 вересня 2015 року № 33135 та від 21 жовтня 2015 року ПАТ «СК «Арсенал Страхування» сплачено потерпілій особі - ОСОБА_4 суму страхового відшкодування, у розмірі 141985,04 грн.(а.с.22-23.).
За рішенням Господарського суду м.Києва від 19 липня 2018 року (справа №910/4971/18) з ПАТ "Страхова компанія "Оранта" на користь ПАТ «СК «Арсенал Страхування» стягнуто страхове відшкодування в сумі 49   490 грн. (а.с.185-187).
Вказана сума перерахована позивачу 08 серпня 2018 року ПАТ "Страхова компанія "Оранта" за рішенням суду (а.с.188). 
Судовим рішенням від 19 липня 2018 року встановлено, що особа, яка керувала автомобілем Mazda , недотрималася безпечної дистанції, вчинивши таким чином, порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху, є винною у скоєнні ДТП -14 серпня 2015 року.
З врахуванням викладеного, невиплаченою залишається частина шкоди в розмірі 92 495 грн. 04коп.(141985,04грн. - 49490 грн. = 92 495, 04 грн.), яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу на користь ПАТ «СК «Арсенал Страхування». 
Таким чином, з виходячи із вимог ст.ст. 993,1187,1191 ЦК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача збитки в межах фактичних витрат, право на стягнення яких страховик отримав, виплативши страхове відшкодування за договором майнового страхування.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, що передбачає доведення кожною стороною тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем ОСОБА_2 не надано власного розрахунку страхового відшкодування з обґрунтуванням його правильності та повноти, хоча вона не була обмежена у такій можливості, як того вимагає цивільно-процесуальне законодавство, оскільки доведення належними і допустимими доказами обставин, які б спростовували доводи позивача є її процесуальним обов`язком. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не заявляла клопотання про проведення судової авто- технічної експертизи для встановлення дійсної вартості пошкодженого автомобіля.

Щодо судових витрат 
Згідно ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
З матеріалів справи вбачається, що позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн. та за подачу апеляційної скарги в сумі 2643 грн., а всього 4 405 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.30,189).
Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Сакун Анни Олегівни в інтересах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.
Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2019 року скасувати.
Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_2   про  відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (мешкає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 92 495 (дев`яносто дві тисячі чотириста дев`яносто п`ять) грн. 04 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (мешкає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в сумі 4 405(чотири тисячі чотириста п`ять) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 липня 2020 року.

Головуючий 

Судді: