ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

21 липня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/5365/19
Головуючий у першій інстанції - Маслюк Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/189/20

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Бечка Є.М., Онищенко О.І.,
за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка»,

особа, яка подала апеляційні скарги - ОСОБА_1 ,

на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2019 року, час і дата складання повного його тексту: 09.11.2019, і на додаткове рішення цього ж суду від 09 грудня 2019 року, час і дата складання повного його тексту: 11.12.2019; місце ухвалення рішень: м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

30.07.2019 ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка» (далі за текстом - ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка»), у якому просила стягти 16349 грн 61 коп. на відшкодування збитків за наслідками недійсного правочину. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 29.03.2019 визнано недійсним договір оренди землі № 46 від 02.10.2017, сторонами в якому є вона й ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка», про передачу в оренду останньому належної їй земельної ділянки площею 2,9370 га (рілля), кадастровий № 7421484400:04:000:0793, яка розташована на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. Про існування вказаного договору ОСОБА_1 взнала тоді, коли вона не змогла укласти договір оренди цієї ділянки. Тоді ж вона взнала і про те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди названої ділянки ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» на підставі договору оренди землі № 46 від 02.10.2017. Тож з осені 2017 р. відповідач користувався земельною ділянкою позивача незаконно і не сплачував коштів за її використання. Внаслідок цього ОСОБА_1 була позбавлена можливості здати в оренду цю ділянку на вигідних для неї умовах. Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку ділянки, про яку йдеться, її нормативно-грошова оцінка становить 121108 грн 25 коп.  Отже за період з 2017 р. по 2019 р. позивач могла отримати дохід в сумі  16349 грн 61 коп., виходячи з такого: 121108 грн 25 коп. х 8,1% = 9809 грн 77 коп. за 1 рік, тобто 817 грн 48 коп. за 1 місяць, а отже за жовтень-грудень 2017 р. - 2452 грн 44 коп.; за 2018 р. - 9809 грн 77 коп.; за січень-травень 2019 р. - 4087 грн 40 коп.
Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що позивач, маючи право на відшкодування збитків, про які йдеться, не надала доказів їх розміру, так як вона не зверталася до відповідної комісії для визначення розміру цих збитків, як то передбачено порядком, що затверджений постановою Кабміну України від 19.04.1993 № 284.
Додатковим рішенням з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» стягнуто 4000 грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача у зв`язку з відмовою в задоволенні позову належить стягти понесені ним судові витрати, розмір яких підтверджено допустимими доказами.
В апеляційних скаргах ОСОБА_2 просить скасувати вказані рішення та ухвалити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
- суд І інстанції вирішив справу, застосувавши приписи ст. 57 ЗК України і Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993, але їх чинність на спірні правовідносини не поширюється;
- спір між сторонами суду належало вирішити на підставі ст. 78 ЗК України;
- про дату та час проведення судового засідання, у якому ухвалено додаткове рішення, ОСОБА_2 та її представника не було повідомлено, у зв`язку з чим у них не було можливості подати суду відповідні заперечення.
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, а представник ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» - її директор ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.
Так, у справі встановлено наступне.
ОСОБА_1 відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 429736 від 07.11.2006 є власником земельних ділянок загальною площею 4,933 га, в тому числі й земельної ділянки площею 2,937 га, кадастровий № якої 7421484400:04:000:0793, що розташована на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (арк. 14).
Право власності на вказану ділянку належно зареєстровано, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру від 10.05.2019 № НВ-7411937612019 і з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 167024395 від 17.05.2019 (арк.16-18, 15).
У справі мається копія договору оренди землі № 46 від 02.10.2017 між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» (орендар), згідно з яким предметом оренди є земельна ділянка площею 2,9370 га (рілля), кадастровий № якої 7421484400:04:000:0793, що розташована на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області (арк. 12-13). Відомості про цей договір 21.10.2017 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджено витягом з цього реєстру № 167024395 від 17.05.2019 (арк. 15). Також у справі мається копія угоди між цими ж сторонами від 02.10.2017 про розірвання згаданого договору (арк. 52). Відомості про цю угоду внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення іншого речового права від 21.10.2017, що підтверджено інформацією з цього реєстру № 212389385 від 12.06.2020 (арк. 1).
Згідно з копією листа ТОВ «Білорусь» без номера від 09.10.2017, адресованого позивачеві, остання за попередньою домовленістю з цим товариством мала намір укласти договір оренди зазначеної вище земельної ділянки на умовах виплати їй орендної плати в розмірі 8,1% за календарний рік від її нормативно-грошової оцінки (арк. 20).
Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 29.03.2019 у справі № 732/284/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка» вищевказаний договір оренди землі № 46 від 02.10.2017 визнано недійсним як такий, що не укладався (не підписувався) ОСОБА_1 . Це рішення суду набрало законної сили як неоскаржене, що підтверджено дослідженням апеляційним судом справи № 732/284/19 (його копія на арк. 9-11).
ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка» з заявою про виплату їй коштів за оренду зазначеної вище земельної ділянки, яка цим товариством використовувалася без її згоди, в розмірі 8% річних, починаючи з жовтня 2017 р. (копія цієї заяви на арк. 21). Цю заяву відповідачем отримано 08.05.2019, що підтверджено копією повідомлення про вручення поштового відправлення (арк. 22). Відомості про відповідь на вказану заяву у справі відсутні.
Як вбачається із копій витягів з технічної документації з нормативної грошової оцінки відділу у Городнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 06.11.2017 № 853/165-17 та від 22.11.2018 № 931/165-18, нормативна грошова оцінка ріллі колишнього КСП ім. Шевченка Івашківської сільської ради Городнянського району становить  104651 грн 36 коп. (арк. 45, 46), а на 31.05.2019 вона становить 121108 грн 25 коп. (арк. 19).
Рішенням четвертої (34) сесії сьомого скликання Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 24.12.2019 затверджено акт комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок (його копія на арк. 134). Згідно з копією акту цієї комісії про призначення розміру збитків № 1 від 20.12.2019, розмір збитків власнику земельної ділянки ОСОБА_1 становить 13535 грн 53 коп. (арк. 135-136). Визначаючи такий розмір за період з 02.10.2017 по 06.05.2019 - за 18 місяців і 36 днів, комісія виходила з розміру нормативної грошової оцінки ріллі колишнього КСП ім. Шевченка Івашківської сільської ради Городнянського району - 104651 грн 36 коп. і ставки орендної плати у розмірі 8,1% як для об`єкта, що фактично використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів (копія відповідного розрахунку на арк. 136).
Представник позивача після відповідних роз`яснень апеляційного суду у судовому засіданні заявив клопотання про витребування належним чином оформленого висновку про розмір збитків, про які йдеться у позовній заяві.
Ухвалою суду від 04.02.2020 до участі у справі в порядку ч. 6 ст. 56 ЦПК України залучено Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області і Вихвостівську сільську раду Городнянського району Чернігівської області та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області виконати розрахунок розміру шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , внаслідок використання в період з 02.10.2017 по 31.05.2019 р. без згоди останньої ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» належної їй земельної ділянки відповідно до п. 7 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, що затверджена постановою Кабміну України від 25.07.2007 № 963 (з наступними змінами), і надати його до Вихвостівської сільської ради, а останню на підставі цього розрахунку надати суду затверджений у встановленому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядку акт комісії ради, створеної відповідно до п. 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, що затверджений постановою Кабміну України від 19.04.1993 № 284 (з наступними змінами), у якому визначено розмір збитків, завданих ОСОБА_1 , внаслідок використання без її згоди ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» земельної ділянки, про яку йдеться (арк. 143-144).
Згідно з отриманими на виконання згаданої ухвали актами про призначення розміру збитків комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок, розмір збитків власнику земельної ділянки ОСОБА_1 становить 3250 грн 47 коп. (арк. 177, 196). Визначаючи такий розмір за період з 02.10.2017 по 06.05.2019 - за 18 місяців і 36 днів, комісія виходила з розрахунку, виконаного Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області від 17.02.2020 № 9-25-0.6-812/2-20, в якому визначено саме цю суму збитків, що їх зазнала ОСОБА_1 (арк. 156). Тобто розмір збитків, які є об`єктом судового розгляду, рішенням четвертої (34) сесії сьомого скликання Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 24.12.2019 затверджено у завищеному розмірі.
Аналізуючи надані докази і правові норми, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд робить наступні висновки.
З 02.10.2017 по 31.05.2019 ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» використовувала належну ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,937 га, кадастровий № якої 7421484400:04:000:0793, без згоди останньої, тобто самовільно, чим спричинила їй збитки.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з п. «ґ» ч. 3 цієї ж статті, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків. Крім того, у ч. 2 ст. 216 ЦК України, на яку посилається ОСОБА_1 у позовній заяві як на підставу своїх вимог (арк. 3), теж зазначається, що якщо у зв`язку з вчиненням недійсного правочину другій стороні завдано збитків, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Спосіб відшкодування завданих позивачеві збитків передбачений затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284 Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам і Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, що затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963.
Розмір завданих ОСОБА_1 збитків у сумі 13535 грн 53 коп., встановлено комісією Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок, апеляційним судом розцінюється як визначений не у відповідності до нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини. Цим нормативним актам відповідають наведені вище розрахунок Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та складені на його основі акти про призначення розміру збитків комісії Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок, відповідно до яких розмір збитків ОСОБА_1 , що є об`єктом судового розгляду, становить 3250 грн 47 коп.
Доводи позовної сторони про те, що з відповідача на її користь підлягає стягненню втрачена вигода відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, апеляційним судом відкидаються, виходячи з такого. У ході розгляду справи не встановлено, що позивач на 02.10.2017 отримувала який-небудь дохід від цієї ділянки, а отже що з 02.10.2017 вона припинила отримувати дохід, який реально отримувала (від оренди цієї ділянки тощо) внаслідок самовільного використання її відповідачем і що внаслідок цього за період з 02.10.2017 по 31.05.2019 вона не отримала дохід у загальній сумі 16349 грн 61 коп. Так:
- дані договору оренди землі № 46 від 02.10.2017 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» не можуть бути використані як доказ отримання ОСОБА_1 орендної плати станом на 02.10.2017, оскільки його визнано недійсним як такий, що нею не укладався;
- попередня домовленість позивача з ТОВ «Білорусь» про укладення договору оренди належної їй земельної ділянки з орендною платою в розмірі 8,1% за календарний рік від її нормативно-грошової оцінки, про яку йдеться у листі цього товариства позивачеві без номера від 09.10.2017, є їхнім взаємним наміром, який міг не реалізуватися, тобто ця домовленість є припущенням. Проте за змістом ст.ст. 263-265 ЦПК України судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Апеляційний суд вирішує справу як на підставі наданих суду І інстанції доказів, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, так як всі вони мають виключне значення для справи. Крім того, для дотримання рівності сторін перед судом апеляційний суд проаналізував докази, надані апеляційному суду позовною стороною, і докази, витребувані апеляційним судом в порядку ч. 7 ст. 81ЦПК України.
Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд не може відшкодувати ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» понесені нею у зв`язку з розглядом цієї справи витрати на правову допомогу, як то приписує п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України - пропорційно до відхиленої частини позовних вимог, так як на порушення п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України в укладеному цим товариством з адвокатом Кравченком В.В. договорі про надання правової допомоги від 22.06.2019 не встановлено розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (копія цього договору на арк. 42).
В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» на користь ОСОБА_1 належить стягти відшкодування витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини її вимог.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2019 року і додаткове рішення цього ж суду від 09 грудня 2019 року скасувати; позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягти з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» на користь ОСОБА_1 3250 (три тисячі двісті п`ятдесят) грн 47 коп. на відшкодування збитків і 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат, а всього 5171 (п`ять тисяч сто сімдесят одну) грн 47 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Ідентифікаційні дані сторін:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
- Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка», місце реєстрації: пр. Перемоги, № 39, оф. 22, м. Чернігів, 14017, код 41318884.

Повну постанову складено 24.07.2020.

Головуючий:                                    Судді: