ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м.Херсон

Номер справи: 766/7907/20
Номер провадження: 22-ц/819/1124/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,
суддів:         Воронцової Л.П.,
        Полікарпової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Булах Є.М. від 05 червня 2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_2 , -
В С Т А Н О В И В:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просить стягнути із  ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 червня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаржниця зазначила, що не зазначивши в заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків, на дотримання вимог п. 2 ч. 2 т. 163 ЦПК України зазначила номер і серію паспорта боржника. Окрім того, ненадання нею доказів на підтвердження наявності у боржника джерела доходів і його офіційне або неофіційне місце працевлаштування, не впливає на безумовне право дитини отримувати матеріальне забезпечення від батьків.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказану ухвалу суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов висновку, що заявляючи вимоги про стягнення аліментів на трьох малолітніх дітей в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, заявниця в порушення вимог статті 163 ЦПК України не зазначила відомості щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника та не надала доказів на підтвердження наявності у боржника джерела доходів і його офіційне або неофіційне місце працевлаштування.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
За змістом ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Згідно з п. 4 ч. 1ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Згідно ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.
Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона просить суд видати судовий наказ про стягнення із  ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання трьох малолітніх дітей в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
В обґрунтування вимог заявниця посилається на те, що вона та боржник є батьками трьох малолітніх дітей, які проживають із заявницею. Підтверджуючі документи додані (а.а. 3-10).
Ненадання заявником доказів в обґрунтування вимоги про стягнення аліментів у частці від доходу ОСОБА_2 , зокрема, на підтвердження наявності у боржника джерела доходів і його офіційне або неофіційне місце працевлаштування, не може бути підставою для відмови у видачі судового наказу, враховуючи право того із батьків, з ким проживає дитина, на встановлений законом гарантований розмір аліментів на утримання дітей.
Окрім того, згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника зазначається за його наявності, при цьому замість нього може зазначатися номер і серія паспорта, що і було зроблено ОСОБА_1 у своїй заяві. 
Видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей законодавець не пов`язує з наявністю або відсутністю місця роботи боржника, як офіційного, так і неофіційного. Обґрунтування вимог в даному випадку пов`язано із підтвердженням наявності трьох дітей; їх проживання із заявницею як матір`ю, перебування на її утриманні та обов`язок боржника як батька дітей сплачувати гарантований державою розмір аліментів. Наявність доходів у боржника та їх розмір стосується порядку виконання судового наказу.
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу є помилковим, оскільки обставини, передбачені ст. 165 ЦПК України не вбачаються.
Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 червня 2020 року, - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                         П.Я.Ігнатенко

Судді:                                                                                 Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова