справа № 756/2609/2020                                   головуючий у суді І інстанції Белоконна І.В.
провадження № 22-ц/824/6669/2020               суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
24 червня 2020 року                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Гасюк В.В.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року про забезпечення позову за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви, - 
В С Т А Н О В И В: 
 
                У лютому 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на автомобіль марки РОRSСНЕ, модель МАСАN 2018 року випуску, шасі (кузов, рама) номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 ; квартиру АДРЕСА_1 , що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 71,9 кв.м., житлова площа - 32,5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1599350780000, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 , що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 80,7 кв.м., житлова площа - 38,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24730980000, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 ; 200 000 акцій, що перебувають у власності ОСОБА_1 , в статутному капіталі Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське».
Заява обґрунтована тим, що  ОСОБА_3 має намір в подальшому звернутися з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. 10 жовтня 2015 року між заявником та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, під час перебування в якому ними було набуто у власність вищезазначене рухоме та нерухоме майно. Заявник стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про поділ спільного майна подружжя, оскільки вказане майно може бути виведено зі спільної сумісної власності подружжя шляхом відчуження третім особам. 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 рокузаяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 зазначає, що квартира НОМЕР_3 набута на підставі договору дарування та є її особистою приватною власністю і забезпечення позову шляхом накладення арешту на неї не відповідає позовним вимогам про поділ майна подружжя. Відповідач об`єктивно не має законної можливості самостійно відчужити квартиру НОМЕР_4 , так як вона є спільною сумісною власністю подружжя і для посвідчення правочину щодо її відчуження обов`язковою є нотаріальна згода іншого з подружжя. Відчуження автомобіля Porsche та передача його у власність третім особам потребує наявності оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який на даний час відсутній у відповідача. Відсутні докази зв`язку забезпечення позову шляхом накладення арешту на акції ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з позовними вимогами про поділ спільного майна подружжя через недоведеність права власності відповідача на акції та перебування акцій у спільній сумісній власності позивача та відповідача. Доводи заяви про забезпечення позову не свідчать про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про поділ спільного майна подружжя. Заява про забезпечення позову не містить належних доказів, які свідчили б про те, що відповідач вчиняє дії задля відчуження майна на користь третіх осіб або здійснює підготовчі дії до його реалізації.        
У відзиві на апеляційну скаргу, який поданий у встановлений апеляційним судом строк, ОСОБА_3 вказує на те, що накладаючи арешт на квартири, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про можливість відчуження вказаного нерухомого майна апелянтом під час розгляду справи про поділ майна подружжя. Апелянт не наводить доказів, які свідчили б про помилковість висновку суду першої інстанції щодо придбання апелянтом акцій під час перебування у шлюбі з заявником. Титульний власник цінних паперів, що не є його приватною власністю, не позбавлений можливості їх відчуження без згоди другого з подружжя. Для відчуження автомобіля апелянт може звернутися із відповідною заявою щодо видачі дублікату свідоцтва про реєстрацію автомобіля і таким чином отримати всі необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу чи іншого правочину, спрямованого на відчуження автомобіля третім особам. Відчуження автомобіля третім особам можливе й без перереєстрації. Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову будуть порушені права апелянта або інших осіб суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою не надано.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виник спір щодо поділу майна подружжя, а саме автомобіля марки РОRSСНЕ, квартири АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2; 200 000 акцій в статутному капіталі ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське».
У заяві про забезпечення позову ОСОБА_3 вказував на те, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Апеляційний суд вважає, що заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на вищезазначене рухоме та нерухоме майно, які просить вжити заявник, відповідатимуть позовним вимогам та будуть співмірними з ними. 
ОСОБА_1 , будучи власником майна, яке, як вважає ОСОБА_3 , є спільним майном подружжя, має можливість відчужити його на користь інших осіб. Враховуючи те, що між сторонами виник спір щодо поділу майна, є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. 
Оскаржуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 вказує на те, що доводи заяви про забезпечення позову не свідчать про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про поділ спільного майна подружжя. Заява про забезпечення позову не містить належних доказів, які свідчили б про те, що відповідач вчиняє дії задля відчуження майна на користь третіх осіб або здійснює підготовчі дії до його реалізації. Позивач також посилається на постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц та від 03 березня 2020 року у справі № 753/410/19.
У той же час, у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 754/6415/18 (провадження 61-44759св18) суд вказав, що: «…забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову у позові. 
З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просив   застосувати позивач,  позовним вимогам, суди дійшли обґрунтованого висновку про вжиття заходів забезпечення позову. 
Доводи касаційної скарги про відсутність доказів на підтвердження дійсного наміру відповідача відчужити автомобіль не заслуговують на увагу, оскільки забезпечення позову у цьому спорі, який має майновий характер,  спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову…».
Вимоги ОСОБА_3 мають майновий характер, між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя та існує обґрунтоване припущення щодо можливості відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що призведе до невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Обраний судом першої інстанції захід забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що квартира НОМЕР_3 набута на підставі договору дарування та є її особистою приватною власністю. Право власності відповідача на акції ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» та перебування акцій у спільній сумісній власності позивача та відповідача не доведено.
Разом з тим, питання щодо належності чи неналежності спірного рухомого та нерухомого майна до спільної сумісної власності подружжя підлягає дослідженню судом під час розгляду справи по суті, а не при розгляді заяви про забезпечення позову. Оцінка таких доводів ОСОБА_1 апеляційним судом під час перевірки законності та обґрунтованості ухвали суду про забезпечення позову фактично призведе до вирішення спору по суті в цій частині.
Доводів про те, яким чином забезпечення позову в обраний спосіб порушує права ОСОБА_1 або інших осіб, з урахуванням твердження апелянта про відсутність у неї наміру відчужувати спірне майно, а також про юридичну неможливість такого відчудження, апеляційна скарга не містить. 
Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову. Відсутність доказів на підтвердження наміру сторони відчужити спірне майно, а також відсутність законної можливості на таке відчуження без згоди ОСОБА_3 , не є підставою для відмови у забезпеченні позову.
За таких обставин, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримано норми процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повне судове рішення складено 25 червня 2020 року.
 
Головуючий                                                                        Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                              Кашперська Т.Ц.
                                      
                                                                                              Яворський М.А.