ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 серпня 2020 року           справа №428/14104/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г.,  Гайдара А.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача - адвоката - Самарського Валерія Валерійовича на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2020 року у справі № 428/14104/19 (головуючий суддя І інстанції - Посохов І.С.), складене у повному обсязі 25 лютого 2020 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом представника позивача - адвоката - Самарського Валерія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції України рядового поліції Троценка Ярослава Володимировича, третя особа - Управління патрульної поліції в Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2019 року представник позивача - адвокат Самарський Валерій Валерійович, який діє  в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління партульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції України рядового поліції Троценка Ярослава Володимировича, третя особа - Управління патрульної поліції в Луганській області  про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1822429 від 04 грудня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП та стягнення на користь позивача професійної правничої допомоги в суді у розмір 2 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань третьої особи (а.с. 1-4).
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1822429 від 04 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 255 гривень 00 копійок скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 38-42).
Не погодившись з судовим рішенням в частині відмови у стягненні судових витрат на правничу допомогу, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2020 року у справі № 428/14104/19 в цій частині та стягнути судові витрати у розмірі 2 000,00 грн. 
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що витрати на правничу допомогу в контексті ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України та правових висновків Великої палати Верховного Суду викладених у постанові по справі № 727/4597/19 були підтверджені належними та допустимими доказами, їх розмір був обґрунтований та вони були фактичними та неминучими в аспекті дії рішень Європейського Суду (а.с. 46-49).
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
17 серпня 2020 року від представника позивача - адвоката - до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі  задовольнити,  з наступних підстав.
В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що постановою поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП рядового поліції Троценка Я.В. серії ЕАК № 1822429 від 04 грудня 2019 року позивача визнано винним у порушенні п. 18.4 Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 
Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 04 грудня 2019 року о 10-32 год. у м. Сєвєродонецьк по пр. Гвардійський, 55, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 , коли зупинився інший транспортний засіб для надання переваги у русі пішоходам на нерегульованому пішохідному переході, не зменшив швидкість та не зупинився для надання переваги у русі пішоходам, чим порушив п. 18.4 ПДР.
Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.
Суд першої інстанції скасував вищевказану постанову та закрив провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Фактично спірним питанням апеляційного розгляду є відмова у стягненні судових витрат на правничу допомогу.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення  суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю досліджувати змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Адміністративне судочинство спрямоване на зміцнення законності, правопорядку та попередження правопорушень, а також сприяє активному та ініціативному виявленню порушень прав, свобод та інтересів осіб з боку влади та поновлення цих прав чи запобігання їх порушенню, а тому суди адміністративної юрисдикції повинні захищати такі права фізичних і юридичних осіб (зокрема й право на відшкодування витрат на правову допомогу) усіма передбаченими й дозволеними законодавством України способами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Цієї думки дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року справі № 826/1216/16.
В  підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Цієї ж думки дійшов Верховний Суд у рішенні по справі № 569/17904/17 від 01 жовтня 2018 року, яке суд приймає до уваги з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги б/н від 10 грудня 2019 року з адвокатом Самарським Валерієм Валерійовичем (а.с. 36).
Додатковою угодою договору від 10 грудня 2019 року встановлено, що позивач в рахунок оплати договору сплатив 2 000,00 грн. за наступний обсяг послуг: вивчення документів, обговорення правової позиції з клієнтом (1 год.), вивчення судової практики (2 год.), підготовка позовної заяви з додатками у т.ч. друк та копіювання (2 год.), подання позовної заяви, вивчення заяв по суті справи, участь у судових засіданнях (а.с. 36).
Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В даній справі такого клопотання та заперечень від відповідача не надходило.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції, що позивачем не доведенні зазначені обставини та розмір витрат на оплату  послуг адвоката, вважає сплачену суму гонорару співмірною із складністю справи та  обсягом виконаних адвокатом робіт.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Посилання суду першої інстанції на практику Європейського суду з помилковим зазначенням іншої держави не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Суд апеляційної інстанції вивчив докази на надання правничої допомоги та надав оцінку нормам матеріального права та висновкам Верховного Суду та Європейського Суду вважає  доведеними вимоги позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу, відтак, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача - адвоката - Самарського Валерія Валерійовича  на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2020 року - задовольнити. 
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2020року у справі № 428/14104/19-  скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу та прийняти нове рішення в цій частині.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень).
В іншій частині рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2020 року у справі № 428/14104/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.
Постанова суду апеляційної інстанції прийнята 19 серпня 2020 року.          

 Судді                                                                                                  Т.Г.Арабей
                                                                                                              А.В. Гайдар
                                                                                                      Г.М. Міронова