У Х В А Л А

21 вересня 2020 року           
м. Київ
Справа № 9901/157/20
Провадження № 11-295заі20                                
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Прокопенка О. Б., 
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л.,  Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р.,              Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Президента України, Верховної Ради України (далі - ВРУ) про визнання незаконними та скасування указів й постанови, поновлення на посадіГенерального прокурора України,
УСТАНОВИЛА:
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом про визнання незаконними та скасування Постанови ВРУ від 29 березня 2016 року № 1040-VIII «Про надання згоди на звільнення Президентом України ОСОБА_1 з посади Генерального прокурора України», указів Президента України від 3 квітня 2016 року № 124/2016 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Генеральногопрокурора України» та від 23 червня 2016 року № 269/2016 «Про внесення змін до Указу Президента України від 3 квітня 2016 року № 124/2016», а також про поновлення його на адміністративній посаді.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 20 квітня 2017 року адміністративний позов залишив без розгляду на підставі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, а саме у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду та відсутністю поважних причин для його поновлення.
Верховний Суд України ухвалою від 11 липня 2017 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 квітня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 237 КАС у згаданій редакції, погодившись із висновками цього суду про відсутність підстав для поновлення пропущеного позивачем строку звернення до адміністративного суду.  
У червні 2020 року ОСОБА_1 подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції позов з аналогічними вимогами про визнання незаконними та скасування згаданих вище Постанови ВРУ від 29 березня 2016 року              № 1040-VIII та указів Президента України від 3 квітня 2016 року № 124/2016 і 23 червня 2016 року № 269/2016, а також про поновлення його на посаді.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 31 серпня              2020 року визнав неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом, відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, а позовну заяву повернув позивачеві з підстави, передбаченої частиною другою статті 123 КАС у чинній редакції.
11 вересня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Сапожнікова О. Є., подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу на згадану вище ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі від 31 серпня 2020 року, в якій також порушено питання про скасування ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 квітня 2017 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року.
Положеннями частини третьої статті 292 КАСвизначено, що Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції.
Апеляційна скарга  ОСОБА_1  на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2020 року подана у строк, встановлений частиною першою статті 295 КАС,із дотриманням передбаченого статтею 297 КАС порядку, за формою та змістом відповідає вимогам статті 296 цього Кодексу. 
Підстав для залишення апеляційної скарги на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2020 року без руху, її повернення чи відмови у відкритті апеляційного провадження немає.
Водночас у відкритті провадження Великою Палатою Верховного Суду з апеляційного перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції від     20 квітня 2017 року слід відмовити, оскільки зазначене судове рішення вже оскаржене позивачем та було предметом перевірки Верховним Судом України в порядку й з підстав, установлених для оскарження й перегляду такого рішення статтями 171-1 та 237 КАС у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.
Слід також врахувати, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 299 КАС у чинній редакції суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
З доповіді судді-доповідача вбачається, що виконано необхідні дії для підготовки справи до апеляційного розглядув частині перегляду ухвали Касаційного адміністративного суду у складі від 31 серпня 2020 року, передбачені статтею 306 КАС. Потреби у проведенні додаткових підготовчих дій, як і перешкод для призначення справи до розгляду не встановлено.
Згідно із частиною третьою статті 311 КАС Велика Палата Верховного Суду як суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження), якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають участі сторін.
З огляду на те, що предметом перегляду в цій справі є ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви, а також ураховуючи характер спірних правовідносин, який не вимагає участі сторін, Велика Палата Верховного Суду призначає розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без виклику учасників справи.
Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Аксен проти Німеччини», заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі «Варела Ассаліно проти Португалії», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Велика Палата Верховного Суду створює учасникам справи належні умови для ознайомлення з рухом цієї справи шляхом надсилання копій процесуальних документів. Крім того, кожен з учасників справи може користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками, визначеними статтею 44 КАС.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.
Ураховуючи викладене та зважаючи на відсутність необхідності виклику учасників сторін для надання пояснень з огляду на обставини справи, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення клопотання скаржника про розгляд справи у судовому засіданні за його участі.
Водночас Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне поінформувати учасників справи про її розгляд шляхом надіслання копій цієї ухвали.
Керуючись статтями 292, 306, 307, 311, 312, 321 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 квітня 2017 року.
2. Відкрити апеляційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2020 року у справі за його позовом до Президента України, Верховної Ради України про визнання незаконними та скасування указів й постанови, поновлення на посаді Генерального прокурора України.
3. Витребувати справу № 9901/157/20 з Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
4. Надіслати копію цієї ухвали Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду, позивачу, його представнику та разом з копією апеляційної скарги - іншим учасникам справи. 
5. Установити п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу й роз`яснити, що до відзиву на апеляційну скаргу додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
6. Відмовити в задоволенні клопотання про розгляд адміністративної справи № 9901/157/20 у судовому засіданні за участі позивача.
7. Призначити справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на 4 листопада 2020 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач	 	О. Б. Прокопенко	
Судді:	Н. О. Антонюк	В. С. Князєв	
 	Т. О. Анцупова	Л. М. Лобойко	
 	С. В. Бакуліна	Н. П. Лященко	
 	В. В. Британчук	В. В. Пророк	
 	Ю. Л. Власов	Л. І. Рогач	
 	М. І. Гриців	О. М. Ситнік	
 	В. І. Данішевська	О. С. Ткачук	
 	Ж. М. Єленіна	В. Ю. Уркевич	
 	О. С. Золотніков	О. Г. Яновська	
 	О. Р. Кібенко