ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року	Львів	Справа № 380/4698/20 пров. № А/857/8895/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Пильо І.І.,
представника апелянтів                                         Єсіпова І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу приватної фірми науково-виробничого підприємства "Комтех-плюс", товариства з обмеженою відповідальністю "Комтех Аутдор" на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року (прийняту у письмовому провадженні у м. Львові суддею Брильовським Р.М.) з питань забезпечення позову в адміністративній справі № 380/4698/20 за позовом приватної фірми науково-виробничого підприємства "Комтех-плюс", товариства з обмеженою відповідальністю "Комтех Аутдор" до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Департамент економічного розвитку Львівської міської ради, Виконавчий комітет Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності про визнання протиправною бездіяльності,

                                                       В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року приватна фірма науково-виробниче підприємство "Комтех-плюс", товариство з обмеженою відповідальністю "Комтех Аутдор" (далі - ПФ НВП "Комтех-плюс", ТзОВ "Комтех Аутдор", позивачі) звернулися до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (далі – ГУ ДКСУ у Львівській області), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департамент економічного розвитку Львівської міської ради, виконавчий комітет Львівської міської ради та просили: 
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДКСУ у Львівській області, допущену при виконанні виконавчих листів в адміністративній справі № 813/509/18 про стягнення з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на користь ТзОВ "Комтех Аутдор" коштів на загальну суму 1 969 799,76 грн (у тому числі 1 870 873,07 грн збитків і 98 926,69 грн судових витрат);
- зобов`язати ГУ ДКСУ у Львівській області відновити виконання цих виконавчих листів, встановити рахунки головного розпорядника коштів окремої бюджетної програми міського бюджету м. Львова для забезпечення виконання рішень судів, з яких належить списати присуджену суму збитків, і вжити дієві заходи для виконання зазначених виконавчих документів у повному обсязі;
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДКСУ у Львівській області, допущену при виконанні виконавчих листів в адміністративній справі № 813/509/18 про стягнення з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на користь ПФ НВП "Комтех-плюс" коштів на загальну суму 892 613,48 грн (у т.ч. 849 919,66 грн збитків та 42 693,82 грн судових витрат);
- зобов`язати ГУ ДКСУ у Львівській області відновити виконання цих виконавчих листів, встановити рахунки головного розпорядника коштів окремої бюджетної програми міського бюджету м. Львова для забезпечення виконання рішень судів, з яких належить списати присуджену суму збитків, і вжити дієві заходи для виконання зазначених виконавчих документів у повному обсязі.

01.07.2020 позивачі подали заяву про забезпечення позову шляхом заборони ГУ ДКСУ у Львівській області проводити будь-які платежі з рахунків Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (крім які визначені абзацом 2 пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845).
Заява обґрунтована тим, що позивачі оскаржують бездіяльність відповідача, допущену при виконанні виконавчих листів в адміністративній справі № 813/509/18 про стягнення з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на їх користь присуджених сум грошових коштів та зобов`язання його вчинити дії щодо поновлення безспірного стягнення та вжиття дієвих заходів щодо стягнення присуджених сум. Проте, відповідач вчиняє будь-які інші платіжні доручення боржника, які згідно з п. 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, можуть виконуватись лише після безспірного списання за наявності коштів на рахунку. Зазначили, що бюджетні призначення для бюджетних установ мають певні ліміти, тому є підстави стверджувати, що за час вирішення заявленого у справі спору і набрання рішенням законної сили, всі бюджетні призначення боржника на поточний бюджетний період будуть використані ним за цих обставин на цілі, не пов`язані з безспірним стягненням присуджених позивачам сум. Зазначені обставини свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення заявленого у справі позову може істотно ускладнити виконання рішення суду у цій справі, або навіть унеможливити його виконання через використання боржником у поточному бюджетному періоді всіх бюджетних призначень на інші цілі. Стверджують, що відповідач вчиняє дії щодо проведення платежів шляхом невиконання стягнення тих сум, які були присуджені на користь позивачів рішеннями суду, що свідчить про порушення вимог пункту 25 Порядку № 845. Наведене свідчить про те, що відповідач порушує право позивачів на першочергове стягнення бюджетних призначень з боржника на підставі виконавчих документів суду. 

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ПФ НВП "Комтех-плюс", ТзОВ "Комтех Аутдор" про забезпечення позову.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржили ПФ НВП "Комтех-плюс", ТзОВ "Комтех Аутдор", які вважають, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому, з урахуванням вимог апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що ним в межах наданих повноважень вживались усі можливі заходи щодо виконання вищезазначених виконавчих документів до моменту прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 № 553-IX (далі - Закон № 553-IX), яким установлено, що тимчасово до 01.01.2021 не застосовується частина перша статті 25 Бюджетного кодексу України, якою передбачено здійснення Казначейством України безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 № 10-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення абзацу дев`ятого пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 553-IX. З огляду на вказане ГУ ДКСУ у Львівській області відновило безспірне списання коштів за виконавчими листами в адміністративній справі № 813/509/18, про що повідомлено позивачів листами від 02.09.2020 № 04-08/1/6275 та № 04-08/1/6279. Тому просив апеляційну скаргу позивачів залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник апелянтів підтримав вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (частини четверта - шоста статті 154 КАС України).

Відповідно до статті 151 КАС України, якою визначено види забезпечення позову, позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. 

У абзаці другому пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» вказано, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивачів про забезпечення позову, суд вказав, що заявники не надали суду достатніх та належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову, про які вони просять, призведе до заподіяння шкоди їхнім правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам процесуального та матеріального права, і є правильними з огляду на таке.

З пояснень заявників видно, що підставою для їх звернення до суду з заявою про забезпечення позову, є проведення відповідачем будь-яких інших платежів, окрім тих, які присуджені на користь позивачів за рішеннями суду, що порушує  їх право на першочергове стягнення бюджетних призначень з боржника на підставі виконавчих документів. 
Зважаючи на те, що бюджетні призначення для бюджетних установ мають певні ліміти, вони вважають, що за час вирішення заявленого у справі спору і набрання рішенням законної сили, усі бюджетні призначення боржника на поточний бюджетний період будуть використані ним на цілі, не пов`язані з безспірним стягненням присуджених позивачам сум. 
На їх переконання, ці обставини свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення заявленого у справі позову може істотно ускладнити виконання рішення суду у цій справі, або навіть унеможливити його виконання через використання боржником у поточному бюджетному періоді всіх бюджетних призначень на інші цілі. 

Разом з тим, як видно з пояснень відповідача проведення платежів з рахунків Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради здійснювалось через зміни в законодавстві, які згодом були визнані неконституційними, після чого відповідач здійснює безспірне списання коштів з рахунку Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на виконання виконавчих листів по справі № 813/509/18.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутня очевидна небезпека заподіяння шкоди правам заявникам.

Крім того, колегія суддів вважає, що забезпечення позову не відповідатиме ознакам співмірності, оскільки Департамент економічного розвитку Львівської міської ради є бюджетною установою, на рахунки якої постійно надходять кошти на виконання бюджетних програм, і заборона здійснення цих платежів може призвести до негативніших наслідків у співвідношенні з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявники звертаються до суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і правомірність відмови суду першої інстанції у їх задоволенні.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватної фірми науково-виробничого підприємства "Комтех-плюс", товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року з питань забезпечення позову в адміністративній справі № 380/4698/20 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 25 вересня 2020 року.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду