ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 р.	Справа № 520/1457/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Подобайло З.Г.,
суддів: Бартош Н.С. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Війскової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В.,  м. Харків, повний текст складено 14.04.20 року по справі № 520/1457/2020
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Війскової частини НОМЕР_1               
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 )  звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 по відмові у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за недотримане речове майно відповідно до норм забезпечення; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за недотримане речове майно відповідно до норм забезпечення, а саме вартість: сорочка-поло - 2  шт., сорочка бойова -1 шт., стягнути з Військової частини НОМЕР_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн. та комісійний збір у сумі 20,0 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від  14.04.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 по відмові у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за недотримане речове майно, а саме вартість: сорочка-поло - 2   шт., сорочка бойова -1 шт.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за недотримане речове майно відповідно до норм забезпечення, а саме вартість: сорочка-поло - 2   шт., сорочка бойова -1 шт.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що  на момент звільнення військовослужбовця служби за контрактом, якому належало речове майно згідно норм забезпечення, а саме сорочка поло в кількості 2 штуки, ціни на дане речове майно в цінах на 2019 рік не було, тому в довідку компенсації за неотримане  речове майно не було включено дане найменування речового майна. Щодо не виплати компенсації за неотримане речове майно за сорочку бойову у кількості одна штука, не була нарахована у зв`язку з тим, що даний військовослужбовець  звільнився зі служби за станом здоров`я, таким чином на час його перебування  на речовому забезпеченні йому належало згідно норми забезпечення дві сорочки  бойові, які згідно норми забезпечення даються дві штуки на три роки, а даний військовослужбовець не прослужив певний термін згідно норми забезпечення, відповідно йому нараховано грошову компенсацію за неотримане речове майно лише одну сорочку бойову.  
У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  26 квітня 2018 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира Військової частини НОМЕР_4 полковника ОСОБА_2 було укладено контракт на три роки з 26.04.2018 року по 25.04.2021 року про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу, військове звання - старший сержант (а.с.3)
26 квітня 2018 року наказом № 45-РС командира 1121 навчального зенітного ракетно- артилерійського полку позивача було зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_4 , всіх видів забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального зенітного ракетно-артилерійського дивізіону, ВОС- 163 (а.с.5)
З 07 вересня 2018 року позивача виключено зі списків особового складу частини НОМЕР_4 , всіх видів забезпечення, наказом № 215 командира Військової частини НОМЕР_4 та направлено для проходження військової служби до нового місця служби (а.с.6)
10 вересня 2018 року наказом №189 командира Військової частини НОМЕР_1 позивача призначено на посаду командира відділення штабних машин взводу штабних машин центру зв`язку тилового пункту управління польового вузлу зв`язку (а.с.7).
06 червня 2019 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2019 №123 позивача звільнено (за станом здоров`я) з військової служби та виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 (а.с.8).
Згідно витягу з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2019№123 позивачу нараховано грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі - 9597,61 грн.
Позивач 24.09.2019 року через Державну установу "Урядовий контактний центр" звернувся до Командування Військової частини НОМЕР_1 з наступним: провести нарахування та виплату у відповідності до п. 3, 4 Постанова №178, п. 11 Наказу Міністерства оборони України від 03.03.2019 № 95 "Про затвердження Змін до Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період та Змін до Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період" (далі - Наказ №95) вартість речового майна, що належить до видачі ст. с-нт   ОСОБА_1 , а саме: Сорочка-поло - 2 шт.; та проведення нарахування та виплату у відповідності до п. 3, 4 Постанова №178, п. 12 Наказ №95 вартість речового майна, що належить до видачі ст. с-нт   ОСОБА_1 , а саме: Сорочка бойова - 1 шт (а.с.14).
Листом №116/10/2/3/607           від 10.10.2019 начальника речової служби тилу логістики Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника Дубчак О. повідомлено, що відповідно виписаного речового атестату № 60 від 17.08.2019, відмічено право позивача на отримання сорочок-поло в кількості 2 шт (а.с.15).
06.12.2019 через            Державну            установу "Урядовий контактний центр" позивач звернувся до Командування Військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату у відповідності до п. 3, 4 Постанова №178, п. 12 Наказ №95 вартість речового майна, що належить до видачі ст. с-нт ОСОБА_1 , а саме: Сорочка бойова - 1 шт (а.с.16).
Листом №116/10/2/3/613  від 28.12.2019 начальника речової служби тилу логістики Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника Дубчак О. повідомлено про право позивача на отримання сорочок-поло в кількості 2 шт. (а.с.17)
Не погодившись із відмовою відповідача здійснити виплату грошової компенсацію вартості за недотримане речове майно відповідно до норм забезпечення, а саме вартість сорочки-поло - 2   шт., сорочки бойової -1 шт, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій.
Колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно ч. 1 ст.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"  (далі - Закон №2011-ХІІ) (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за  нормами  і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за  нормами  і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а  порядок  грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232  затверджено "Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період" (далі  Інструкція №232), згідно з пунктом 4 розділу ІІІ якого, порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року  № 178  "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно".
Перелік предметів із визначенням заготівельної вартості на початку кожного року Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України надає до Центрального управління речового забезпечення.
Центральне управління речового забезпечення відповідно до наданих цін Департаментом державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України складає довідник цін, який доводиться до військових частин і установ для проведення розрахунків виплати грошової компенсації.
Оплата вартості пошиття предметів обмундирування та взуття, а також виплата грошової компенсації здійснюються за рахунок відповідних статей кошторису Міністерства оборони.
Відповідно до пункту 2 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. 
Пунктом 3 Порядку №178 передбачено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошовоїкомпенсації.
З аналізу вищенаведених норм випливає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Згідно Постанови КМУ від 28.10.2004 № 1444 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань у мирний час"  норми № 1 найменування предмету сорочка-поло видається в кількості 2 штуки на 2 роки (перший строк контракту – 3 роки).
Як зазначає відповідач у відповіді на звернення позивача, відповідно до речового атестату військовослужбовця № 60 від 17.08.2019  за позивачем відмічено його право на отримання сорочок поло в кількості 2 шт. 
Отже, відповідачем не заперечується право позивача на отримання сорочок поло в кількості 2 штук, але підставою для відмови слідує те, що ціни на дане речове майно  на 2019 рік не було, тому в довідку компенсації за неотримане  речове майно не було включено дане найменування речового майна.
Водночас, посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність у збірнику цін вартості сорочки-поло є необґрунтованими, оскільки відсутність необхідних даних у збірнику не повинно позбавляти належного позивачу права на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. 
Так, згідно пункту 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони (надалі - уповноважені органи) станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Крім того, відповідно до пункту 7 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.
З вказаного вище можна дійти висновку про обов`язок уповноважених органів розрахувати закупівельну вартість речового майна станом на 1 січня поточного року.
Отже, відсутність відомостей закупівельну вартість речового майна в 2019 році, зокрема, вартості сорочки-поло не може бути підставою для відмови в виплаті її грошової компенсації з огляду на наявність у позивача законного права на її отримання, оскільки не виконання уповноваженими органами свого обов`язку на затвердження закупівельної вартості не може нівелювати обов`язок відповідача виплатити таку компенсацію.   
Щодо заявника апеляційної скарги про відсутність підстав для нарахування та сплати грошової компенсації вартості сорочки бойової, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем у відповідях на заяви ОСОБА_1 жодним чином не було підтверджено або спростовано право позивача на отримання грошової компенсації за зазначене майно. 
Згідно Постанови КМУ від 28.10.2004 № 1444 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань у мирний час"   норми № 1 найменування предмету сорочка бойова видається в кількості 2 штуки на 3 роки (перший строк контракту – 3 роки).
В той же час, як вбачається з довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 № 57 від 12.08.2019., на підставі якої зазначається розмір грошової компенсації, вбачається, що в переліку речового майна наявні: сорочка бойова у кількості 1 шт вартістю 399,96 грн. Учасниками справи не оспорюється, що компенсація вартості речого майна проведена тільки за один комплект "сорочки бойової". 
В апеляційнній скарзі відповідач посилається на те, що компенсація за другий комплект "сорочки бойової" не була нарахована у зв`язку з тим, що даний військовослужбовець  звільнився зі служби за станом здоров`я, тобто не прослужив певний термін згідно норми забезпечення, відповідно йому нараховано грошову компенсацію за неотримане речове майно лише одну сорочку бойову.  
Такі доводи заявника апеляційної скарги колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Згідно п. 4-8  розділу ІІІ    Інструкції № 232  у разі дострокового звільнення осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, у зв`язку із скороченням штатів, хворобою та іншими випадками утримання   вартості виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, не проводиться.
Колегією суддів встановлено, що відповідачем було застосовано пропорцію часу, що минув з дня виникнення в позивача права на отримання речового майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини.
Водночас, колегія суддів  відзначає, що наведені вище нормативно-правові акти не містять можливості застосування інших умов при нарахуванні такої компенсації, як-от визначити вартість речового майна пропорційно до часу його використання, врахувавши вартість одиниці речового майна станом не на 1 січня поточного року тощо.
Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, судом установлено, що проведене нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно  не відповідає вимогам до "якості закону" та позбавляє позивача на отримання компенсації речового майна в повному розмірі, адже законодавчо відсутній механізм визначення пропорції компенсації майна відповідно до часу служби військовослужбовця.
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що у позивача наявне право на отримання зазначеного майна - сорочки бойової у кількості 2 шт. та під час звільнення позивача зі служби у нього виникло право на грошову компенсацію вартості за таке неотримане речове майно. 
Також, при вирішенні даного спору суд враховує правову позицію викладену у п. 54 Постанови Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 815/5826/16, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах у якій зазначено, що з боку військової частини порушено право позивача на отримання компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату і аналогічні висновки міститься в постанові Верховного Суду від 23.08.2019 по справі №2040/7697/18 та в постанові Верховного Суду від 14.11.2018 по справі №809/1488/16.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). За приписами частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.
Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити ризик свавілля.
ЄСПЛ тлумачить поняття "якість закону" так: національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах "C.G. та інші проти Болгарії" ("C. G. аnd Others v. Bulgaria") від 24 липня 2008 року, заява № 1365/07, п. 39, "Олександр Волков проти України" від 29 січня 2013 року, заява № 21722/11, п. 170).
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. А роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах "Кантоні проти Франції" ("Cantoni v. France") від 11 листопада 1996 року, заява № 17862/91, п. 31-32, "Вєренцов проти України" від 11 квітня 2013 року, заява № 20372/11, п. 65).
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2020  по справі                        № 520/1457/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    А.М. Григоров   	
Повний текст постанови складено  14.09.2020.