КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                        
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 серпня 2020 року місто Київ.
 
Справа 757/4215/20-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/10408/2020
 
Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача                                   Желепи О.В., 
суддів:                                       Олійника В.І., Кулікової С.В.
 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»  на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 травня 2020 року (у складі судді Бусик О.Л. повний текст рішення складено 13.05.2020) 
в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів, -
 
В С Т А Н О В И В:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 15 листопада 2015 року приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв А.А. видав виконавчий напис № 5695 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 55706,21 грн , з яких 1180 грн. тіло кредиту, 14590 грн. 36 коп. відсотки, 36752 грн. 18 коп. пеня та інші штрафи.
На підставі виконавчого напису нотаріуса Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №54001166 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А., третя особа - Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач зазначає, що заборгованість за кредитним договором відсутня, що було встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Однак із заробітної плати позивача безпідставно було стягнуто на користь банку 46302,68 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів - задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» кошти в сумі 46302 (сорок шість тисяч триста дві) гривні 68 копійки.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.
 
Не погоджуючись з таким рішенням відповідач відповідно до поштової відмітки від 17.06.2020 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати таке рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
 
В апеляційній скарзі посилався на те, що ухвалене рішення не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Зазначає, що кредитний договір, на виконання якого було вчинено виконавчий напис є дійсним, оскільки його недійсність не встановлена будь-яким судом/судовим рішенням(Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2019р по справі №757/63312/18, за позовом ОСОБА_1 до Банку, в частині визнання кредитного договору не дійсним Позивачу - відмовлено) Кошти, що були сплачені Позивачем в рамках виконавчого провадження, були перераховані Банком на погашення заборгованості за даним договором, що утворилась внаслідок несвоєчасно виконання Позивачем умов договору.
Отже, суд першої інстанції припустився порушення норм матеріального права та невірно застосував до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України.
Щодо доказів наданих Позивачем в обґрунтування позовних вимог вважає недоведеним перерахування стягнутих коштів (в загальній сумі 46302,68 гри) від державної виконавчої служби на рахунок ПриватБанка для погашення відповідної заборгованості. На підтвердження факту відрахування коштів, Позивачем до матеріалів справи було надано звіт, виданий ПАТ "Українська залізниця" Філія Сервісного забезпечення про здійснення відрахування та виплати, відповідно до якого з заробітної плати ОСОБА_1 було утримано загальну суму - 46 302,68 грн. за період з травня 2018 по жовтень 2018 року, але відповідно до даного звіту сума в розмірі 5770, 52 грн. була відрахована на стягнення виконавчого збору та витрат, тобто зазначена сума коштів не могла бути перерахована в рахунок погашення боргу за договором. Суд не надав належної оцінки зазначеним доказам. Доказів про перерахування коштів від виконавчої служби в загальній сумі 46 302, 68 грн. до AT КБ "ПриватБанк" не надано.
 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Судом встановлено, що 15 листопада 2016 року приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв А.А. видав виконавчий напис № 5695 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 55706,21 грн, з яких 1180,38 грн - тіло кредиту; 14590,36 грн - відсотки; 36752,18 грн - пеня і штрафи.
Постановою Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області від 10 травня 2018 року відкрито виконавче провадження №54001166 щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів за виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А. в сумі 55706,21 грн.
Згідно зі звітом про здійснення відрахування та виплати філії «Центр сервісного забезпечення» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» із заробітної плати ОСОБА_1 за період з травня 2018 року до жовтня 2018 року за виконавчим провадженням №54001166 з неї стягнуто 46303,68 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А., третя особа - Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області та визнано виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 55706,21 грн таким, що не підлягає виконанню.
Суд вважав встановленою обставину, що відпала правова підстава для отримання відповідачем коштів, які були утримані із заробітної плати позивача в сумі 46 303 грн. 68 коп., а тому в порядку ст. 1212 ЦК України стягнув вказану суму на користь позивача. 
 
З таким висновком суду повністю погодитися не можна з огляду на наступне.
Як вбачається із звіту Центру сервісного забезпечення ПАТ «Українська залізниця» про здійснені відрахування та виплати відносно ОСОБА_1 (а.с 12) з травня по жовтень 2018 з неї на виконання постанови від 10.05.2018 ВП №54001166 від було відраховано 46302, 68 грн., з них 5770,52 грн. виконавчого збору та витрат.
Таким чином, 5770,52 грн. виконавчого збору та витрат відповідач в даній справі не отримував.
В цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.
Оскільки в апеляційній скарзі банк посилається на те, що кошти, які вони отримували в порядку виконання виконавчого напису були зараховані на погашення боргових зобов`язань за договором, відповідно суд вважає доведеним ту обставину, що сума 40532 (сорок тисяч п`ятсот тридцять дві) гривні 16 копійок. за мінусом суми виконавчого збору була отримана та перерахована виконавчою службою . При цьому доводи відповідача про недоведеність позивачем факту перерахування виконавчою службою коштів на користь банку, колегія суддів визнає безпідставними.
Доводи банку про те, що суд не вірно застосував ст. 1212 ЦК України, оскільки між сторонами існують діючі договірні зобов`язання за кредитним договором, так як за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2019р по справі №757/63312/18, за позовом ОСОБА_1 до Банку, в частині визнання кредитного договору не дійсним Позивачу - відмовлено, колегія суддів не приймає з огляду на те, що кошти утримувались із заробітної плати позивача примусово на підставі виконавчого напису, який визнано таким , що не підлягав виконанню, а не в порядку  виконання боржником своїх зобов`язань. 
З огляду на те, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню позивач не заявила вимоги про повернення на її користь, сум, які були з неї стягнуті в 2018 році на підставі виконавчого документу , який вона просила визнати таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов вірного висновку, що повернути безпідставно утримані кошти, в інший спосіб, окрім на підставі ст. 1212 ҐЦК України позивач не може, а тому правомірно застосував вказану норму .
Інші доводи апеляційної скарги, висновків суду з приводу наявності у позивача права повернути, безпідставно утримані з її заробітної плати на користь відповідача кошти, не спростовують.
 
Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на те, що суд вірно визначився з характером правовідносин, що склались між сторонами, та вірно застосував норми матеріального права, а лише припустився помилки при визначенні розміру коштів, які підлягають поверненню позивачу, рішення суду підлягає зміні, шляхом зменшення суми стягнення до 40 40532 (сорок тисяч п`ятсот тридцять дві) гривні 16 копійок.
В іншій частині рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги в повному обсязі та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з викладеного, пропорційно до задоволених вимог з банку на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 731 грн. 50 коп. за подачу позовної заяви. ( сплачено за подачу позову позивачем судового збору 840 грн. 80 коп. х на 87%)
За подачу апеляційної скарги з позивача на користь банку необхідно стягнути суму 163 грн. 93 коп. ( згідно квитанції за апеляційну скаргу банк сплатив 1261 грн.20 коп. х 13%)
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384,389 ЦПК України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанкзадовольнити частково.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 травня 2020 року змінити в частині розміру стягнутих коштів.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 40532 (сорок тисяч п`ятсот тридцять дві) гривні 16 копійок. та 731 грн. 50 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі  163 грн. 93 коп. 
В решті рішення суду залишити без змін.
 
Стягувач : ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
 
Боржник: АТ КБ «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, 01001 м.Київ, вул. Грушевського, 1 Д, адреса для листування: 49094 м.Дніпро вул.Набережна Перемоги, 50.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено  05  серпня 2020 року.
Суддя-доповідач                                                 
Судді