УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 
Справа №296/11800/19 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П. 
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Микитюк О.Ю., Трояновської Г.С.,
з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/11800/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про застосування зустрічного забезпечення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзя Євгенія Івановича про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, запису про право власності,
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,
на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира, постановлену 13 травня 2020 року суддею Сингаївським О.П. у м. Житомирі, 
в с т а н о в и в :
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - Товариство, ТОВ «Кредитні ініціативи»), Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзя Є.І. (далі - Державний реєстратор Годзь Є.І.). 
В обґрунтування позову зазначив, що 25 січня 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого за договором факторингу є Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», у подальшому замінено на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», а згодом на Товариство, укладено кредитний договір №0501/0107/88-016, в забезпечення виконання умов якого, цього ж дня укладено іпотечний договір, яким належну на праві власності позивачу квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира) передано в іпотеку Акціонерному комерційному банку «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого за договором факторингу є Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», у подальшому замінено на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», а згодом на ТОВ «Кредитні ініціативи».
Посилаючись на те, що реєстрація права власності на належну йому квартиру, яка була предметом іпотеки за договором від 25 січня 2007 року, на забезпечення виконання кредитних зобов`язань  ОСОБА_2 , була проведена з порушенням вимог закону, просив: визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44681907 від 18 грудня 2018 року, прийнятого Державним реєстратором Годзем Є.І.; скасувати запис про право власності № 29513471 від 12 грудня 2018 року, за яким в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за Товариством.
09 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення даного позову, вимоги якої задоволено ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18 грудня 2019 року та накладено арешт на квартиру, що належить на праві приватної власності Товариству; заборонено останньому вчиняти дії, спрямовані на володіння, користування (зокрема, але не обмежуючись цим: проникати в житлове приміщення, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передавати нерухоме майно на зберігання третій особі) та розпоряджатись вказаною квартирою.
05 травня 2020 року представник ТОВ «Кредитні ініціативи» Михніцький Г.Ю. подав до суду заяву про зустрічне забезпечення позову, у якій, посилаючись допущення з боку позивача великої заборгованості за кредитним договором, та те, що застосування судом заходів забезпечення позову, може завдати відповідачу реальних збитків, просив зобов`язати ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Корольовського районного суду м. Житомира грошові кошти у сумі 120000 грн.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13 травня 2020 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви ТОВ «Кредитні ініціативи».
В апеляційній скарзі представник Товариства, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 13 травня 2020 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог Товариства про застосування зустрічного забезпечення позову, вирішити питання про розподіл судових витрат.
Вважає, що суд не врахував факт заподіяння ТОВ «Кредитні ініціативи» збитків, оскільки Законом запроваджено карантин, що вплине на вартість квартири, крім того, останнє має сплачувати податок на нерухомість. 
У своїх доводах також послався на обов`язок суду застосувати заходи зустрічного забезпечення через допущення позивачем великої суми боргу за кредитним договором, відсутність у останнього нерухомого майна, що унеможливить у подальшому компенсувати збитки від забезпечення позову. Крім того, вказав, що суд фактично віддав перевагу інтересам позивача, позбавивши Товариство можливості уникнення ризику понесення збитків.
Заслухавши пояснення представника ТОВ «Кредитні ініціативи», який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору іпотеки від 25 січня 2007 року  ОСОБА_1 передав в іпотеку Акціонерному комерційному банку «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого за договором факторингу є Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», у подальшому - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», а згодом - Товариство, належну йому на праві власності квартиру, на забезпечення виконання позичальником  ОСОБА_2 основного зобов`язання за кредитним договором від цього ж числа.
12 грудня 2018 року державним реєстратором Годзем Є.І. внесений запис про право власності, індексний номер 29513471, за яким за ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Даний запис внесений на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 грудня 2018 року, індексний номер 44681907. 
Правомірність вказаних запису та рішення державного реєстратора є предметом спору за позовом ОСОБА_1 .
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Таким чином, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до частин першої, другої, пункту 1 частини третьої, частини шостої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.
Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має іншого зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Так, встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що зазначений спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про необхідність забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги Товариства щодо безпідставної відмови суду у застосуванні зустрічного забезпечення, до уваги не беруться, оскільки обраний вид забезпечення позову, не впливає на матеріальний стан відповідача як власника майна та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, з урахуванням відсутності доказів завдання відповідачу збитків вжиттям заходів забезпечення позову.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги Товариства про те, що визначивши суму реальних збитків, які можуть бути завдані останньому вжитими судом заходами забезпечення позову, суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення, оскільки суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має іншого зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. В інших випадках застосування зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду.
Матеріали справи свідчать, що позивач має зареєстроване місце проживання на території України.
Також, як свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу на праві власності належить інше нерухоме майно, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (а.с. 36-38).
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для застосування зустрічного забезпечення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 13 травня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

 Повний текст постанови складений 10 серпня 2020 року.