П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1453/20	

Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.
рішення суду першої інстанції прийнято
у м. Миколаїв, 24 квітня 2020 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                                       Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, за участю третьої особи – Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінфорс”, про визнання протиправною та скасування постанови № 61571698 від 17.03.2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61571698 від 17.03.2020 року.
В обґрунтування позову зазначила, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.03.2020р. винесена з порушенням закону, оскільки виконавчим округом відповідача є м. Київ, а позивач не має ані місця проживання, ані майна у м. Києві.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила про порушення норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, а також про не в повному обсязі з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції.
У своїх доводах апелянт вказує, що дії приватного виконавця були вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчим написом № 3878 від 14.03.2020 року, виданим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. встановлено серед іншого, місце реєстрації боржника – АДРЕСА_1 ; місце проживання Боржника – АДРЕСА_2 . Тобто, виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника – ОСОБА_1 знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва.
09.06.2020 року через канцелярію суду за вхід. № 11557/20 ОСОБА_1 надано відзив на апеляційну скаргу і якій позивач у справі просила відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги.
Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення (ухвали) в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Постановою від 02.03.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Вірою Леонідівною, відкрито виконавче провадження № 61425572 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса виданого 25.02.2020 року № 2323.
Позивач 24.03.2020 року отримала засобами поштового зв`язку постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 61571698 від 17.03.2020р.
Згідно вказаної постанови від 17.03.2020р., виконавче провадження відкрито за заявою ТОВ «ФІНФОРС» про примусове виконання виконавчого напису № 3787 від 14.03.2020р., виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 9328,50 грн.
Відповідно до оскаржуваної постанови, судом встановлено, що ТОВ «Фінфорс» є стороною виконавчого провадження № 61571698 (стягувачем).
Відповідачем до відзиву на позовну заяву надано копію договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 28.11.2018р. № 431464-А, укладеного між ТОВ «ФІНФОРС» та ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що згідно вказаного вище Договору від 28.11.2018р. позичальником – ОСОБА_1 вказано адресу (місце реєстрації): АДРЕСА_1 .
Згідно виконавчого напису № 3787 від 14.03.2020р. приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. про стягнення з позивача на користь ТОВ “Фінфорс” заборгованості в розмірі 9328,50 грн. вказана адреса рестрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , а місцем проживання – АДРЕСА_2 .
Проте, як зазначив суд першої інстанції, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису безпідставно вказав адресу позивача - АДРЕСА_2 , адже згідно договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 28.11.2018р. № 431464-А, укладеного між ТОВ «ФІНФОРС» та ОСОБА_1 , вказана адреса позивача (місце реєстрації): АДРЕСА_1 Привільне АДРЕСА_1 , 8.
Відповідно до Інформаційної довідки № 41231420200402 від 02.04.2020 р. за даними Єдиного реєстру приватних виконавців виконавчим округом в якому здійснює свою діяльність відповідач є м. Київ.
Позивач вважає, що відповідач не мала повноважень приймати до виконання виконавчий напис, враховуючи територіальні межі діяльності приватного виконавця.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження № 61571698 відкрито відповідачем протиправно, оскільки виконавчим округом відповідача є м. Київ, а тому приватний виконавець Дорошкевич В.Л. має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах м. Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться у м. Києві. Проте, як вбачається з копії паспорту позивача, ОСОБА_1 зареєстрована з 30.12.1991 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів наявності у позивача майна на території м. Києва відповідач не надала.
Судова колегія такий висновок суду першої інстанції вважає правильними з огляду на наступне.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1404 місцем виконання рішення є місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.
Отже, виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом № 1404 випадках приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: або за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника. 
Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У такій заяві, стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, виконавчим округом апелянта (відповідача у справі) є саме місто Київ.
Тобто, приватний виконавець Дорошкевич В.Л. має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах саме м. Києва, що є можливим у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться у м. Києві.
При цьому, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 , починаючи з 30.12.1991 року вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Про реєстрацію чи проживання за адресою: АДРЕСА_2 , яка вказана в спірній постанові у якості адреси боржника, жодних належних та допустимих доказів (точних та дійсних відомостей), ані апелянтом, ані стягувачем не зазначено. 
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи також не містять жодного письмового доказів проживання, перебування ОСОБА_1 за вказаною адресою.
В тому числі, матеріали справи не містять, а апелянт не зазначає про існування доказів наявності майна у ОСОБА_1 на території міста Києва, про що вірно було вказано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Судова колегія вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що виконавче провадження було відкрито правомірно, оскільки у виконавчому написі № 3878 від 14.03.2020 року, виданому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., на підстав якого й було відкрито вказане виконавче провадження було вказано місце проживання боржника - ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону № 1404 у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Однак, як свідчать матеріали справи, апелянт всупереч вищезазначеній нормі, при відкритті виконавчого провадження не пересвідчилася з достовірних джерел про наявність місце проживання (місця реєстрації) боржника або наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, на переконання судової колегії, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло б призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
Враховуючи викладене, що оскільки приватний виконавець Дорошкевич В.Л. при відкритті виконавчого провадження дійсно не пересвідчилась з достовірних джерел про наявність майна у боржника у відповідному виконавчому окрузі та не з`ясувала місце проживання позивачки у справі, то колегія суддів погоджується з правовою позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.
Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при ухваленні рішення від 24.04.2020 року судом було розподілено судові витрати у відповідності до ст. 134 КАС України.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, за участю третьої особи – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», про визнання протиправною та скасування постанови № 61571698 від 17.03.2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.