Ухвала
Іменем України 
4 вересня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-4125 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –       ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 який діє в інтересах опікуна ОСОБА_5 – ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
 
Суть питання та встановлені судом обставини
 
Захисник звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку ухвали Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року, якою його апеляційну скаргу на рішення місцевого суду про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 повернуто через не усунення недоліків.
 
Мотиви Суду
 
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
 
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.
 
Однак, захисник, обґрунтовуючи незаконність ухвали апеляційного суду лише зазначає, що вона постановлена з ознаками грубого свавілля та кричущої відмови у здійсненні правосуддя. Натомість , здійснює виклад фактичних обставин справи, висловлює незгоду із продовженням застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , що не може бути предметом перевірки Верховного Суду.
 
Істотних порушень вимог КПК України, чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність,  допущених  апеляційним судом  саме при постановленні ухвали Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року про повернення апеляційної скарги, ОСОБА_4 не наводить. 
 
Ураховуючи викладене, керуючись  ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
 
З цих підстав Суд постановив:
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 який діє в інтересах опікуна ОСОБА_5 – ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року про повернення апеляційної скарги залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:   
 
ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                                             ОСОБА_6