УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
20 липня 2020 року
м. Київ
справа № 182/1953/19
провадження № 51-3275ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року, які постановлені в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040340004092, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі — КК України).
Суть питання
За вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю: за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України – на строк 14 років; за ч. 4 ст. 187 цього Кодексу – на строк 12 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю. 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 13 квітня 2020 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вищевказані судові рішення стосовно засудженого ОСОБА_4 і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор, порушуючи питання про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не обґрунтував, чому порушення, на яке він указує, слід вважати таким, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в розумінні ст. 412 КПК, з огляду на те, що право на суд присяжних було належним чином роз`яснено обвинуваченому прокурором перед направленням обвинувального акту до суду, а сам обвинувачений, який був представлений захисником, виходячи зі змісту ухвали апеляційного суду, не оскаржував вирок суду першої інстанції з цих підстав і не заявляв, що він насправді мав чи має бажання, щоб провадження було розглянуто судом присяжних. 
Так само прокурор, зазначаючи про те, що апеляційний суд не звернув увагу на порушення вимог КПК України місцевим судом, не вказав у чому полягало таке порушення з огляду на те, що вирок суду першої інстанції не оскаржувався з цих підстав жодним із учасників судового провадження.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                        ОСОБА_3