ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/362/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/10941/16-ц Категорія: 301000000 	Демчик Р. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Храпко В. Д. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       17 вересня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д., 
Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Новік Владислава Ігоровича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Демчика Р.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності, -
                                        в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності. 
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 серпня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №І-І908 вона є власником 2/3 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/3 частини квартири являється її брат - ОСОБА_2 . Його частка в квартирі є незначною та не може бути виділена в натурі.
Позивач вказує, що з відповідачем склалися неприязні відносини, які полягають у постійних чварах, перешкоді у вселенні у квартиру та повноцінному користуванні власністю та у погрозах застосування фізичної сили з боку відповідача. У зв`язку з чим вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, що підтверджується висновками про результати розгляду за зверненнями гр. ОСОБА_3 від 23 вересня 2016 року та 04 жовтня 2016 року. 
Крім того, сам відповідач, вважаючи дії позивача протиправними у користуванні власністю, також звертався до правоохоронних органів за результатами чого був складений висновок від 28 вересня 2016 року.
Також позивач зазначає, що має намір здійснити компенсацію частки належної відповідачу, попередньо внісши її вартість на депозитний рахунок суду. Припинення права власності відповідача на його частку не завдасть йому істотної шкоди, оскільки вона є власником житлового будинку і має намір укласти договір оренди з ОСОБА_2 і останній буде забезпечений житлом для подальшого проживання.
У зв`язку з викладеним позивач просила суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 ; присудити на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну йому 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 у будинку №532/73 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 ; вселити ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати, пов`язані з розглядом справи. 
20 серпня 2019 року позивач ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 від 20 серпня 2019 року (т.2 а.с.20).
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2019 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_4 в користуванні її власністю 2/3 частинами квартири АДРЕСА_3 .
Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_3 .
Повернуто ОСОБА_4 224 067 грн., сплачених на рахунок ТУ ДСА України в Черкаській області як компенсацію за частку ОСОБА_2 у його праві власності відповідно до квитанції №0.0.1512943209.1 від 04 листопада 2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 640 грн. судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі адвокат Новік В.І. в інтересах ОСОБА_4 , вважаючи рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухваленим з порушенням норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги позивача в частині припинення права власності відповідача на 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_3 та присудити на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну йому 1/3 частини квартири. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову в частині припинення права власності відповідача на 1/3 частину ідеальної частки квартири, яка належить йому на праві власності, допустивши порушення положень ст. 365 ЦК України. 
Зазначає, що іншим житлом, яким володіє позивач, є житловий будинок в с. Первомайське Черкаського району Черкаської області. Позивач ОСОБА_1 готова передати ОСОБА_2 право власності на даний житловий будинок в будь-який незаборонений спосіб, забезпечивши останнього житлом для постійного проживання. Таким чином, у випадку забезпечення житлом відповідача істотної шкоди інтересам іншого співвласника та членам його сім`ї не буде завдано. 
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Гнатюк А.І. - представник ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Новіка В.І. відхилити, а рішення суду залишити без змін. Відзив обґрунтовує наступними доводами: позивачу і відповідачу належить на праві власності 2/3 і 1/3 частини спірної квартири відповідно. Реального поділу часток та виділення їх в натурі між сторонами не було, а тому вважати 1/3 частину квартири незначною часткою не можна, а слід розглядати в контексті її абсолютної самостійної величини та значимості для власника; у спірній квартирі проживає не лише відповідач, а і його дружина та неповнолітній син; відповідач та члени його сім`ї мають усталені соціальні зв`язки у місті Черкаси (робота, навчання), а тому припинення права власності на частку у майні завдасть істотної шкоди інтересам родини відповідача; спірна квартира є єдиним об`єктом права власності відповідача та єдиним житлом для його родини.
Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину серія та номер І-1908 від 13 серпня 2016 року ОСОБА_3 є власником 2/3 частки квартири загальною площею 68,2 кв. м, житловою площею 42,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-1910 від 13 серпня 2016 року ОСОБА_3 є власником житлового будинку з надвірними спорудами, загальна площа 91,4 кв. м, житлова площа 60,0 кв. м за адресою: АДРЕСА_5 .
Позивач є власником 2/3 частин трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , а відповідач є власником 1/3 частини цієї квартири.
У спірній квартирі проживає відповідач разом із своєю сім`єю - цивільною дружиною та неповнолітнім сином. 
У спірній квартирі окрім відповідача зареєстроване місце проживання його неповнолітнього сина.
Між позивачем та відповідачем виникають конфлікти щодо користування спірною квартирою, що підтверджується висновками про результати розгляду за зверненнями гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 №№ ЄО №4913 від 15 вересня 2016 року, ЄО №50909 від 20 вересня 2016 року та ЄО №52807 від 29 вересня 2016 року, складені старшим інспектором Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 та затверджені заступником начальника Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Вільганюком О.А.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 710/17-23, №416/18-23 від 25 квітня 2018 року вартість квартири АДРЕСА_3 (без ПДВ) станом на момент проведення дослідження, становить 810 661 грн. Виділення в натурі 1/3 частини вказаної квартири, яка належить ОСОБА_2 , у відповідності до вимог державних будівельних норм України неможливе.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №711/10941/16-ц №21/18-БТ від 15 липня 2019 року дійсна (ринкова) вартість квартири АДРЕСА_3 на час проведення експертизи, розрахована порівняльним підходом, складає 672 200 грн. При проведенні аналізу об`ємно-планувальних рішень квартири АДРЕСА_3 і співставляючи їх з вимогами нормативних документів, чинними в галузі будівництва на території України, можливо стверджувати, що розподіл квартири між співвласниками у відповідності до ідеальних часток співвласників 2/3 та 1/3 з виділенням кожній стороні відокремлену частину квартири із самостійним виходом, що представляє ізольовану квартиру, яка б відповідала санітарним і технічним вимогам не вбачається можливим. Виділити в натурі 1/3 частину квартиру АДРЕСА_6 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , технічно не вбачається можливим.
Відповідно до квитанції № 0.0.1512943209.1 від 04 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок суду кошти в сумі 224 067 грн. за відшкодування частки в спільному майні.
Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що припинення права власності на частку у спільному майні завдасть істотної шкоди його інтересам та членам його сім`ї, оскільки іншого житла на праві власності вона не має. 
       У силу положень статтей 21, 24, 41 Конституції України, статтей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. 
Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. 
При цьому право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. 
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12. 
Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.
До такого висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 30 травня 2018 року у справі №760/8958/15-ц.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що ОСОБА_2 належить 1/3 частка спірної квартири, зазначене житло є єдиною власністю ОСОБА_2 , припинення на яку завдасть останньому істотної шкоди.
Посилання про передачу в оренду жилого будинку в с. Первомайське Черкаського району Черкаської області безпідставне, поскільки з відповідачем ОСОБА_2 неможливо примусово укласти договір оренди житла, а в добровільному порядку він переселятися в будинок не згідний.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Новік Владислава Ігоровича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2019 року залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді: