ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2020 р. 	Справа № 520/678/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Донець Л.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, повний текст складено 24.03.20 року по справі № 520/678/2020
за позовом             ОСОБА_1  
до            Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                    
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку пенсії позивача згідно подання ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок пенсії від 19.04.2019 №3815 та доданими до нього документами;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням періодів проходження позивачем військової служби з 27.09.2013 по 27.09.2018 та відповідних змін у грошовому забезпеченні згідно подання ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок пенсії від 19.04.2019 № 3815 та доданими до нього документами..
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм  матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем не наведено будь-яких доводів, окрім опису обставин справи.
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
01.01.2011 ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі – Закон №2262-ХІІ).
З 27.09.2013 позивач повторно проходив військову службу в Збройних Силах України, брав участь в антитерористичній операції, та згідно копії посвідчення Серія НОМЕР_1 від 08.04.2015 є ветераном військової служби та має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Також, з 27.09.2013, у зв`язку з повторним прийняттям ОСОБА_1 на військову службу, пенсійним органом згідно абз.2 ст.2 Закону №2262-ХІІ припинено виплату позивачу пенсії.
Наказом командувача Повітряних Сил ЗСУ (по особовому складу) № 537 від 21.09.2018 майора ОСОБА_1 , начальника циклової комісії (з льотної експлуатації та бойового застосування вертольотів) військового коледжу сержантського складу Харківського національного університету Збройних Сил, звільнено з військової служби в запас. Направлено до зарахування на військовий облік до Новобаварського ОРВК міста Харків.
Згідно Витягу із наказу начальника військового коледжу сержантського складу ХНУПС від 27.09.2018 № 203, ОСОБА_1 з 27.09.2018 виключено зі списків особового складу військового коледжу та всіх видів забезпечення. 
23.04.2019 Харківським обласним військовим комісаріатом подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подання від 19.04.2019 № 3815, до якого долучено документи, необхідні для визначення розміру пенсії з урахуванням загальної вислуги років та змін у грошовому забезпеченні, пов`язаних з повторним проходженням військової служби.
15.05.2019 ГУПФУ в Харківській області листом №15807/14-20 звернулось до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України щодо роз`яснення чи має право ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років за новою посадою з урахуванням загальної вислуги років 30 років 4 місяці 01 день, в т.ч. календарної вислуги років 17 років 00 місяців 13 днів. 
27.08.2019 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов лист Пенсійного фонду України від 23.08.2019 №25878/02-12, яким повідомлено, що права на пенсію за вислугу років за новою посадою з урахуванням календарної вислуги 17 років 00 місяців 13 днів, ОСОБА_1 не має.
23.09.2019 ГУПФУ в Харківській області було прийнято рішення про призначення пенсії за вислугу років, передбаченої Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Однак, даним рішенням не призначено пенсію позивачу, а повідомлено, що згідно подання Харківського ОВК від 23.04.2019 ФХ-125902/3815 ОСОБА_1 не має відповідної кількості календарної вислуги років, підстав для призначення пенсії за вислугу років за новою посадою немає.
Водночас повідомлено, що з 28.09.2018 ОСОБА_1 поновлюється виплата раніше призначеної пенсії за вислугу років.
Враховуючи, що ГУ ПФУ в Харківській області поновлено виплату пенсії без урахування нового періоду проходження військової служби (з 27.09.2013 по 27.09.2018) та відповідних змін у грошовому забезпеченні, визначених у поданні ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок пенсії від 19.04.2019 №3815, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 15.10.2019. 
Листом ГУ ПФУ в Харківській області від 29.10.2019 № 5730/Т-14, з посиланням на ст.2 та п."а" ст.12 Закону №2262-ХІІ, повідомлено позивачу, що згідно подання Харківського ОВК від 23.04.2019 ФХ-125902/3815 ОСОБА_1 не мав відповідної кількості календарної вислуги років, підстав для призначення пенсії за вислугу років за новою посадою немає. 
З огляду на зазначене, ОСОБА_1 було фактично відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням нового періоду проходження служби та відповідних змін у грошовому забезпеченні.
Не погодившись із відмовою у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням періодів проходження позивачем військової служби з 27.09.2013 по 27.09.2018 та змін у грошовому забезпеченні згідно подання ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із повторним проходженням ОСОБА_1 військової служби, внаслідок якого змінилось його грошове забезпечення та вислуга років, позивач має право на перерахунок призначеної пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, з урахуванням періодів проходження військової служби з 27.09.2013 до 27.09.2018 та відповідних змін у грошовому забезпеченні згідно подання ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок пенсії від 19.04.2019 № 3815.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Законом №2262-ХІІ визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи  Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 пенсії та на час початку повторного проходження військової служби в Збройних Силах України) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. 
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.2 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 пенсії та на час початку повторного проходження військової служби в Збройних Силах України) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту, службу до органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної  вислуги років на день останнього звільнення.
Умови призначення пенсій за вислугу років визначені положеннями статті 12 Закону №2262-ХІІ. 
Так, відповідно до п."а" ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 пенсії) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.
Разом з тим, 01 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України № 3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким в свою чергу пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ викладено в іншій редакції.
Так, станом на час повторного звільнення позивача зі служби у вересні 2018 року діяла наступна редакція п."а" ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ: "Пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.
Таким чином, з 01 жовтня 2011 року, пункт «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ став передбачати наявність права на пенсію за вислугу років залежно від дати звільнення і наявності відповідної вислуги років у календарному обчисленні.
Разом з цим, положеннями ст.17 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 пенсії та повторного звільнення зі служби) серед іншого передбачено, що вислуга років для призначення пенсії у разі поновлення виплати пенсії після перерви в її одержанні, яка була раніше обчислена особі, яка має право на пенсію за цим Законом, відповідно до законодавства, яке діяло на день попереднього звільнення цієї особи зі служби, перегляду не підлягає.
Отже, на думку колегії суддів, ГУ ПФУ повинно було відновити виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії (01.01.2011) відповідно до положень Закону № 2262-ХІІ за нормами, які діяли на момент первісного її призначення та перерахувати її розмір з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 25 вересня 2018 року у справі №264/5385/16-а.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .
Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження  надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням  принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням  необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та  процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.   
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 по справі № 520/678/2020 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    Л.О. Донець