П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1494/20	

Категорія:105000000
                                                                                                                                 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В. 
                                                                                                                                 Місце ухвалення: м. Миколаїв 
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів             –  Бітова А. І.
                       –  Ступакової І. Г. 
при секретарі –  Черкасовй Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2020 року ВП №  61426457.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що приватним виконавцем при винесені оспорюваної постанови порушено вимоги частини другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", за приписами якої приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника – фізичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Позивач стверджувала, що у відповідача відсутні докази того, що адреса реєстрації боржника здійснена у виконавчому окрузі м. Києва, а тому не було підстав для винесення такої постанови.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження № 61426457 від 02.03.2020 року.
З приватного виконавця на користь позивача стягнуто судові витрати у розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2  000,00 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною подано апеляційну скаргу, в якій приватний виконавець просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 червня  2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилалася на правомірність оспорюваної постанови, оскільки виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника - ОСОБА_1 знаходиться у межах виконавчого округу м. Києва. Крім того, з посиланням на правову позицію висловлену в постанові Верховного суду у складі колегії колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2019 року у справі № 511/1342/17, зазначає, що Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. 
Також апелянт зауважила, що позивачем не підтверджено розмір понесених витрат згідно з умовами договору про надання професійної правничої допомоги. До того, згідно  правової позиції ВГСУ від 15 листопада 2016 року у справі №908/1051/16, гонорар за справу можна стягнути з відповідача тільки, якщо отримувач у платіжному дорученні є адвокат, а не фізична особа-підприємець і в договорі на правову допомогу зазначений конкретний номер судової справи. 
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом встановлено, що 25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 2332 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 336121-А від 07.08.2018 року, укладеного з ТОВ "СС ЛОУН", заборгованості у розмірі 7  943,08 грн. 
На підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-10 від 28.03.2019 року правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "СС ЛОУН" за договором №  336121-А від 07.08.2018 року є ТОВ "Фінфорс".
02 березня 2020 року ТОВ "Фінфорс" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. із заявою про примусове виконання рішення (вих. № б/н від 27.02.2020 року), в якій просило відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 2332 від 25.02.2020  року.
Постановою приватного від 02.03.2020 року було відкрите виконавче провадження № 61426457 з примусового виконання виконавчого напису № 2332, виданого 25.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінфорс" заборгованості в розмірі 7  943,08 грн. 
Не погодившись з вищезазначеною постановою приватного виконавця, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Скасовуючи зазначену постанову приватного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при відкритті виконавчого провадження не пересвідчилася з достовірних джерел про наявність місця проживання (місця реєстрації)  боржника у відповідному виконавчому окрузі. Водночас, судом встановлено, що місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність, а виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП № 61426457 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до частини першої статті 1 Законом України "Про виконавче провадження" від 2.06.2016р. №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Частинами першої та другої статті 5 Закону №1404-VІІІ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.
Згідно з частини другої статті 24 Закону № 1404-VIIІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 2.06.2016р. №  1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).
Згідно зі статті 1 цього Закону примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 Закону № 1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Частинами першої та другої статті 25 Закону № 1403-VIII визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Пунктом 1 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.
Згідно з пункту 4 Розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.
Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIIІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Відповідно до пункту 5 Розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Згідно з пункту 10 Розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах м. Києва за умови, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться у м. Києві. В іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1 .
Місце реєстрації позивачки у Миколаївській області також підтверджено договором № 336121-А від 07.08.2018 року, укладеному з ТОВ «СС Лоун».
Водночас, приймаючи виконавчий документ до свого виконання, відповідач виходив з того, що у виконавчому написі № 2332 від 25.02.2020 року., що виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., вказано місце проживання боржника АДРЕСА_2 . 
Колегія суддів з даного приводу зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1404-VIII, виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
Частина 2 ст.48 Закону №1404-VIII вказує, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2020 року ТОВ «Фінфорс» звернулось до приватного виконавця із заявою про примусове виконання рішення (вих. № б/н від 27.02.2020 року), в якій просило відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 2332 від 25.02.2020 року.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Віри Леонідівни від 02.03.2020 року було відкрите виконавче провадження № 61426457 з примусового виконання виконавчого напису № 2332, виданого 25.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 7943,08 грн. Адресою реєстрації у виконавчому написі вказано АДРЕСА_3 , тобто зазначено місце реєстрації Миколаївську область.
Місце проживання вказано АДРЕСА_2 , водночас, будь-яких доказів на підтвердження проживання позивача у виконавчому окрузі м. Києва, відповідач до суду першої та апеляційної інстанції не надав. При цьому, матеріали виконавчого провадження, на підставі яких вчинено виконавчий запис, не містять жодних даних про проживання позивача у м. Київ. Крім того, відповідачем не надано доказів щодо зареєстрованого на ім`я позивача об`єкту нерухомого майна на території міста Києва відкритих рахунків боржника в банківських установах..
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про скасування спірної постанови.
Щодо доводів апелянта, що позивачем не підтверджено розмір понесених витрат, то колегія суддів зазначає, що  в  апеляційній скарзі відповідач не спростовує співмірність стягнутої суми витрат на правничу допомогу, в той час як на думку колегії суддів, стягнута судом першої інстанції сума витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00грн. є обґрунтованою.
Щодо посилань скаржника про те, що позивачем не надано суду договору з адвокатом, в якому було б чітко визначено суму гонорару та посилання на правову позицію Вищого Господарського суду України у справі №908/1051/16, колегія суддів зазначає наступне.
Так, позивачем до матеріалів справи надано належні докази того, що останнім було укладено договір про надання правової допомоги та останній поніс у зв`язку з цим витрати, доказів на спростування викладеного відсутні.
При цьому, рішення Вищого Господарського суду України не є обов`язковими для врахування іншими судами під час розгляду останніми справ.
Підсумовуючи вище викладені обставини у справі, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни  – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020  року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
  Повний текст постанови складено та підписано 03 вересня 2020 року.

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                    А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                    І. Г. Ступакова