ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/3096/16
адміністративне провадження № К/9901/12216/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2016 року (суддя Келеберда В.І.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року (головуючий суддя Саприкіна І.В., судді: Аліменко В.О., Кучма А.Ю.) у адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Індустріальні та дистрибуційні системи" до Київської міської митниці ДФС про визнання дій протиправними, скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року Приватне акціонерне товариство "Індустріальні та дистрибуційні системи" (далі - Товариство, позивач) звернулось до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - Митниця, відповідач) про визнання протиправними дій з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось відповідно до вантажної митної декларації №100250005/2015/116070 від 10 листопада 2015 року, скасування рішення про коригування митної вартості товарів №100250005/2015/000057/2 від 10 листопада 2015 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №100250005/2015/00110 від 11 листопада 2015 року.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство вказувало, що визначення митним органом митної вартості товару, який ввозився на митну територію України, по шостому (резервному), а не по першому (за ціною договору), як було здійснено позивачем, методу суперечить вимогам Митного кодексу України (далі - МК України), оскільки декларантом було надано всі необхідні документи для ідентифікації товару, що ввозився, та підтвердження заявленої ним митної вартості останнього.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року, позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №100250005/2015/000057/2 від 10 листопада 2015 року і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №100250005/2015/00110 від 11 листопада 2015 року; в задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Приймаючи такі рішення, суди, дослідивши обставини справи, прийшли до висновку, що позивачем подано всі належні та допустимі докази в підтвердження правильності обраного методу визначення митної вартості товару та числових значень останньої, а отже, як наслідок, відсутність у відповідача підстав для застосування при митному оформленні імпортованого позивачем товару іншого (шостого) методу; водночас суд першої інстанції зазначив, що вимога позивача про визнання протиправними дій Митниці по коригуванню митної вартості товару, декларування якого відбулось відповідно до вантажної митної декларації №100250005/2015/116070 від 10 листопада 2015 року не підлягає задоволенню, оскільки вчинення вищевказаних дій належить до повноважень відповідача як таких, при цьому правомірність прийнятого за наслідками їх вчинення рішення і підлягає перевірці в судовому порядку.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, Митниця звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просила їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, зазначаючи, що митну вартість імпортованого позивачем товару було нею скориговано у зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих Товариством документах, а також непідтвердженням всіх складових заявленої ним митної вартості.

При цьому зміст касаційної скарги свідчить, що відповідачем рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються лише в частині задоволення позовних вимог, а відтак відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) саме в цій частині вони й підлягають касаційному перегляду.

Позивач в письмових запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до наступного висновку.

Судами встановлено, що 13 січня 2015 року між Товариством (як покупцем) та ТОВ «Ай Ді Ес Боржомі Грузія » (IDS BORJOMI GEORGIA LLC, Грузія) (як продавцем) укладено контракт №СТ20-001/1501 на поставку мінеральної води «Боржомі» в асортименті та за цінами, визначеними у пунктах 1 і 2 контракту.

Відповідно до пункту 2.4 контракту його загальна вартість складає 50 000 000 доларів США.

Згідно з пунктом 3.1 контракту покупець здійснює повну оплату кожної партії товару продавцю протягом 75 днів з моменту митної очистки вантажу в Одесі, Україна.

При цьому поставка товару здійснюється на умовах СІР Одеса «Західна» згідно з Інкотермс-2010 (пункт 5.2 контракту).

02 березня 2015 року між позивачем і ТОВ «Ай Ді Ес Боржомі Грузія » укладено додаткову угоду №1 до контракту, якою у зв`язку із суттєвою девальвацією гривні з дати останнього перегляду договірних цін, зниження платоспроможності споживачів внаслідок тяжкої економічної ситуації, яка склалася в країні покупця (позивача), ціну товару за контрактом змінено в сторону здешевшення.

10 листопада 2015 року на виконання вимог зазначеного контракту ТОВ "АйДіЕс Боржомі Тбілісі" (Грузія) здійснено поставку товару (води мінеральної "Боржомі" у скляних пляшках ємністю по 0,5 л) за ціною відповідно до контракту з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 02 березня 2015 року, а саме: за ціною 0,44 доларів США за 1 скляну пляшку ємністю 0,5 л.

З метою здійснення митного оформлення ввезеного в режимі імпорту товару уповноваженим Товариством декларантом (ТОВ «Навіс Груп») 10 листопада 2015 року до Митниці подана вантажна митна декларація (далі - ВМД) №100250005/2015/116070, в якій його митна вартість заявлена за основним методом - за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, в сумі 11 436,48 доларів США.

Разом з вантажною митною декларацією на підтвердження заявленої митної вартості товару та визначення такої вартості за основним методом декларантом подано до митного органу наступні документи: міжнародну автомобільну накладну (CMR) №0706667 від 05 листопада 2015 року; рахунок-фактуру (інвойс) №GE20150342 від 27 жовтня 2015 року; пакувальний лист від 27 жовтня 2015; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 02 березня 2015 року, №2 від 10 червня 2015 року і №3 від 12 червня 2015 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) №СТ20-001/1501 від 13 січня 2015 року; договір про надання послуг митного брокера №T822/15 від 25 червня 2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 05 листопада 2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 05 листопада 2015 року; сертифікат про походження товару форми СТ-1 №GEO2015 01/003722 від 27 жовтня 2015 року; копію митної декларації країни відправлення №С2562 від 05 листопада 2015 року; інформаційний код результатів митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №1/1-1-0-0/1.3/00/1/3/1 від 10 листопада 2015 року.

Також на запит митного органу декларантом позивача додатково для вирішення питання щодо митного оформлення товару на підставі вказаної ВМД разом із супровідним листом №04-012 від 10 листопада 2015 року надана інформація, що стосується відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України з копіями підтверджуючих документів, а також додатково подані документи, які стосуються розрахунку ціни (прайс-лист, видаткові накладні, довіреності, виписки з бухгалтерських та банківських документів, платіжні доручення, свіфти, цінова довідка, лист страхового полісу, експертний висновок); стосовно ж надання довідкової інформації по вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, то позивачем повідомлено митний орган, що ним скеровано запит щодо отримання такого документу, а також вказано про неможливість надання цієї інформації протягом 10 календарних днів у зв`язку з тим, що зазначені документи можуть бути надані виключно організаціями, які мають повноваження на здійснення оціночної діяльності в країні-експортері (Грузії).

10 листопада 2015 року Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100250005/2015/000057/2, відповідно до якого митну вартість імпортованого товару визначено за другорядним (резервним) методом на підставі наявної у митного органу інформації (МД №500040403/2015/2705 від 28 червня 2015 року) у сумі 13 255,92 доларів США, а також 11 листопада 2015 року складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Мотивуючи своє рішення, Митниця зазначала, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) внаслідок неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком відповідно до умов, наведених у статті 53 МК України); невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України; наявності у митного органу інформації щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, зокрема, в наданому додатково експертному висновку від 06 листопада 2015 року №ОЭ-8/427, виданому Іллічівським підприємством Одеської регіональної торгово-промислової палати, експерт посилається на довідку, видану Айдіес Боржомі Грузія від 15 жовтня 2014 року №LT32-303/1410, яка підтверджує, що позивач є ексклюзивним дистриб`ютором мінеральної води Боржомі на території України, а наданий прайс-лист не містить умов продажу щодо мінімальної партії товару, умов сплати та термінів відвантаження, що зазвичай пропонується.

10 листопада 2015 року товари випущені у вільний обіг за ВМД №100250002/2015/116106 за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною м/п «Західний» Митниці, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

В подальшому, в січні 2016 року позивач в порядку пункту 8 статті 55 МК України надіслав на адресу Митниці додаткові документи (копії платіжного доручення №49 від 18 листопада 2015 року щодо оплати товару, виписки з бухгалтерської документації (відомість розрахунків між Товариством та IDS BORJOMI GEORGIA LLC (Georgia), митної декларації країни відправлення, розрахунок ціни та угоди до відкритого страхового полісу №1CG/AG 15/026+1 від 04 березня 2015 року).

У відповідь на вказаний лист позивача Митниця надіслала лист №780/10/26-70-25-02 від 03 лютого 2016 року, в якому зазначила про пов`язаність осіб, а саме продавця та покупця за контрактом №СТ20-001/1501 від 13 січня 2015 року, які належать до компаній, що входять до міжнародної групи компаній «IDS Borjomi International» та, як наслідок, є пов`язаними особами у розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року, а також вказала, що на копії угоди до відкритого страхового полісу від 04 березня 2015 року №1CG/AG 15/026+1 від 04 березня 2015 року відсутні печатка та підпис страхувальника, копії митних декларацій країни відправлення не містять відміток митних органів такої країни та країн транзиту, декларантом не наданий відкритий страховий поліс №00873, натомість подані накладні щодо відчуження оцінюваного товару на території України стосуються періоду березень-червень 2015 року, що раніше ніж період отримання оцінюваного товару за спірною ВМД (листопад 2015 року).

З урахуванням наведених висновків відповідач вирішив, що надані документи не містять всіх відомостей щодо чисельних значень складових митної вартості, не доводять, що існуючий взаємозв`язок між продавцем та покупцем оцінюваного товару не вплинув на його ціну, в зв`язку з чим, як наслідок, відмовив у визнанні заявленої Товариством митної вартості та скасуванні рішення №100250005/2015/000057/2.

Не погоджуючись із здійсненим відповідачем коригуванням митної вартості імпортованого товару, Товариство звернулось до суду з позовом у даній справі.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 «Резервний метод» МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Згідно із частинами 1 - 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим суди, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару (у тому числі й додатково), прийшли до висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів недостовірності заявленої Товариством вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Також суди встановили, що у відповідності до умов контракту №СТ20-001/1501 від 13 січня 2015 року з урахуванням змін, внесених додатковими угодами №1 від 02 березня 2015 року, №2 від 10 червня 2015 року і №3 від 12 червня 2015 року, продавець продає покупцю товар (в тому числі мінеральну воду «Боржомі» у скляних пляшках ємністю 0,5 л) на умовах СІР Одеса Західна згідно Інкотермс-2010; ціни на товар визначені на умовах СІР Одеса Західна й при перевезенні товару у звичайних вагонах чи контейнерах складають, зокрема, за одну скляну пляшку мінеральної води «Боржомі» ємністю 0,5 л - 0,44 доларів США; відвантаження товару за цим контрактом здійснюється згідно узгодженому між покупцем і продавцем графіку поставок; перевізні документи, залізничні накладні оформлюються продавцем до станції Одеса Західна згідно реквізитів, вказаних у цьому контракті; покупець здійснює повну оплату кожної партії товару впродовж 75 днів з моменту митного оформлення вантажу в Одесі, Україна; оплата здійснюється у доларах США шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця.

При цьому, згідно Інкотермс (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (в редакції 2010 року) термін «СІР» («Carriage and Insurance Paid to» в перекладі «Провезення та страхування оплачені до») означає, що продавець несе ті ж обов`язки, що і відповідно до терміну СРТ (тобто, продавець оплачує фрахт за перевезення товару до вказаного місця призначення, також в обов`язки продавця входить здійснення необхідного для вивозу митного очищення товару), але з тим доповненням, що продавець повинен забезпечити транспортне страхування від ризиків загибелі або пошкодження товару під час перевезення. Продавець укладає договір страхування й оплачує страхову премію. Покупець повинен прийняти до відома, що згідно з терміном СIP від продавця потрібно лише забезпечення страхування на мінімальних умовах. Згідно з даними умовами, продавець зобов`язаний забезпечити митне очищення товару для експорту. Цей термін може використовуватися при перевезенні товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.

Щодо посилань відповідача на відсутність у позивача страхових документів та інших документів, підтверджуючих витрати на страхування поставки товару, та їх дійсність, то Товариством надавався відкритий поліс страхування вантажу №00837, який містить повну інформацію щодо страхової суми, розміру страхової премії та порядку її розрахунку й у ньому зазначено, що страхувальником є продавець товару - ТОВ «Ай Ді Ес Боржомі Грузія », а страхувальником - ТОВ «Страхова компанія Ай Сі Груп» (Грузія); спосіб перевезення - змішаний згідно інвойсу.

Згідно із вказаним відкритим полісом страхування вантажу страховий період становить з 28 січня 2015 року - 04 березня 2015 року, а 04 березня 2015 року ТОВ «Ай Ді Ес Боржомі Грузія » (продавцем) укладено угоду №ICG/AG 15/026+1 зі страхувальником (ТОВ «Страхувальна компанія Ай Сі Груп») на предмет внесення змін до відкритого полісу №00837 зі страхування вантажу, яким продовжено строк дії договору страхування №ICG/AG 15/026 від 28 січня 2015 року та виданого на його основі полісу до 04 березня 2016 року.

При цьому, дослідивши копію угоди №ICG/AG 15/026+1 від 04 березня 2015 року, суди попередніх інстанцій встановили наявність у ній підпису представника страхувальника, що скріплений відтиском печатки ТОВ «Страхувальна компанія Ай Сі Груп».

Таким чином, суди прийшли до висновку, що витрати по страхуванню оцінюваної партії товару, які вже були включені до ціни товару, піддаються числовому визначенню та підтвердженні декларантом наданими до митного органу страховим полісом і угодою.

Щодо зауважень відповідача до змісту наданого позивачем експертного висновку від 06 листопада 2015 року №ОЭ-8/427, то, як зазначили суди, достовірність наведених в ньому відомостей не була спростована відповідачем під час судового розгляду; до того ж зміст висновку підтверджує, що станом на 05 листопада 2015 року визначена виробником вартість продукції (мінеральна вода "Боржомі" в скляній пляшці ємністю по 0,5 л) у розмірі 0,44 доларів США за одиницю такої продукції відповідала кон`юнктурі ринку та впродовж періоду з 20 березня 2015 року по 05 листопада 2015 року залишалася незмінною.

Стосовно ж посилань митного органу на те, що позивач є офіційним дистриб`ютором води «Боржомі» в Україні, то, як правильно зазначили суди, такий взаємозв`язок між продавцем та покупцем, в даному випадку, не вплинув на заявлену декларантом митну вартість товару та лише сам по собі не може бути підставою для невизнання визначеної декларантом такої вартості за ціною договору (контракту).

Водночас в касаційній скарзі митний орган зазначає про неподання Товариством документів щодо сплати роялті чи інших ліцензійних платежів за використання торгівельного знаку «Боржомі», які, в свою чергу, могли вплинути на митну вартість, проте наведені обставини не були зазначені в оскаржуваному рішенні як підстави невизнання обраного позивачем методу визначення митної вартості товару; до того ж, як встановив апеляційний суд, Товариство є членом непідприємницької юридичної особи «Association "Georgian glass and mineral water», яка є власником колективної торговельної марки та колективного промислового зразка «Боржомі» й відповідно до пункту 5.2 Статуту члени Асоціації мають право користуватися колективними торговельними марками, що належать Асоціації, без необхідності отримання будь-яких дозволів та сплати платежів, в тому числі роялті.

Враховуючи викладене, висновок судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, про те, що виявлені митним органом під час митного оформлення імпортованого позивачем товару розбіжності не мали впливу на правильність визначення його митної вартості, а документи, які надавались під час митного оформлення, містили відомості про умови поставки й жодним чином не перешкоджали відповідачу встановити і перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, а отже, як наслідок, про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №100250005/2015/000057/2 від 10 листопада 2015 року і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №100250005/2015/00110 від 11 листопада 2015 року ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судами в основу оскаржуваних рішень, й не свідчать про неправильне застосування ними норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судами обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді	С.С. Пасічник І.А. Васильєва   В.П. Юрченко