Ухвала
02 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 334/10409/14-ц
провадження № 61-11802ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Ленінського районного суду містаЗапоріжжя від 01 липня 2019 року та постанову Запорізькогоапеляційного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у здійсненні права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Запорізької міської ради, треті особи: друга Запорізька державна нотаріальна контора, районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, про визнання розпоряджень голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради незаконними, визнання свідоцтв про право власності на домоволодіння недійсними, визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними, визнання права власності на     1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом,
встановив:
07 серпня 2020 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду містаЗапоріжжя від 01 липня 2019 року та постанову Запорізькогоапеляційного суду від 20 травня 2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України              (далі - ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо              в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року            № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку                 з поширеннямкоронавірусної хвороби (COVID-19), яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3, згідно положень якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширеннюкоронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею            390 цього Кодексу (строк касаційногооскарження), продовжуються на строк дії такого карантину.
Пунктом 2 «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України від 18 червня    2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантійу зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.
20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» закінчився 06 серпня 2020 року.
Таким чином, заявнику необхідно звернутися до суду касаційної інстанції                  з обґрунтованою заявою про поновлення строку на касаційне оскарження та надати належні докази (документи), які містять відомості щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2019 рокута постанови Запорізького апеляційного суду від 20 травня 2020 року, зокрема, документи на підтвердження дати отримання оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції та на підтвердження неможливості подання касаційної скарги устрок встановленийстаттею 390 ЦПК України.
Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,           є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті            389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду,     в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті            389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору                      у встановлених порядку і розмірі.
Також, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це визначено Законом України «Про судовий збір».
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви    і скарги в розмірі оспорюваної суми.
ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом у жовтні 2014 року. ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов у листопаді 2014 році.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом), судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі     1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом), судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви немайнового характеру характеру у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.
 Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» з 1 січня поточного року мінімальна заробітна сплата становила 1218 грн.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. 
Враховуючи наявність двох позовних вимог немайнового характеру за первісним позовом та семи вимог немайнового характеру за зустрічним позовом, судовий збір за подання касаційної скарги в частині позовних вимог немайнового характеру становить 4 384, 80 грн (1 218,00 грн ? 0,2 ? 9 ? 200%), в частині позовної вимоги майнового характеру за зустрічним позовом (визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння) виходячи із 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.
До касаційної скарги додано квитанцію № 0.0.1793845187.1 про сплату судового збору у розмірі 2 976, 00грн.
Враховуючи вищевикладене,особі яка подала касаційну скаргу слід доплатити судовий збір, з урахуванням уже сплаченої суми.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду                 у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007 , ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Отже, особі, яка подала касаційну скаргу необхідно подати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали та надати квитанцію про доплату судового збору.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Ленінського районного суду містаЗапоріжжя від 01 липня 2019 року та постанову Запорізькогоапеляційного суду від 20 травня 2020 року залишити без руху.
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та доказів для поновлення вказаного строку у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання касаційної скарги у новій редакції та доплати судового збору касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                   М. Ю. Тітов