ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/8533/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року в адміністративній справі №160/8533/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошової компенсації та моральної шкоди,- 

                                                               В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 із врахуванням уточненої позовної заяви та заяви про зміну ціни позову звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача що не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні обов`язкової щорічної відпустки за 2019 рік; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік; одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби; грошової компенсації вартості за неотримане речове майно; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України грошову компенсацію за невикористані календарні дні обов`язкової щорічної відпустки за 2019 рік; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік; недоплачену одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби; грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно та компенсацію моральної шкоди.
          В обґрунтування позову позивач зазначив про те, що відповідачем грубо порушено норми чинного в Україні законодавства в частині проведення фінансових розрахунків після виключення останнього зі списків частини та розірвання контракту. 
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року адміністративний позов задоволено частково.
          Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказав на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. 
          Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.
          Відповідно до частин 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
       Як встановлено судом першої інстанції, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національній гвардії України.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно - територіального об`єднання Національної гвардії України від 01.08.2019 №199, який підписано командиром військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , припинено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення: майора ОСОБА_1 (Г-011138), який здав справи і обов`язки за посадою офіцера (з організації дозвілля) клубу, та звільненого відповідно до пункту два підпункту «б» частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби в запас наказом  командувача Національної  гвардії України від 15.07.2019 № 118 о/с за станом здоров`я без права носіння військової форми одягу 01 серпня 2019 року, та доля взяття на військовий облік направити до Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області. Згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення на одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 15.03.2018 № 200, наказано виплатити:
премію за особистий внесок у загальні результати служби за 01 серпня 2019 року в розмірі 80 відсотків посадового окладу;
одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Також, відповідно до вище наведеного витягу з наказу, вислуга років ОСОБА_1 станом на 01.08.2019 року становить: час служби в календарному обчисленні – 17 років 11 місяців 02 днів;  час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) – 01 років 00 місяців 02 днів.
12.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся із рапортом до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України із проханням щодо видачі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
31.07.2019 року позивач звернувся із рапортом до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України з приводу надання розпорядження щодо копії (витягу) наказу на призначення комісії з виплати матеріальної допомоги та копій протоколів засідань комісії  з виплати матеріальної допомоги з березня 2019 р. по теперішній час.
Також, 31.07.2019 року позивач звернувся із рапортом до відповідача з проханням провести службове розслідування по факту невиплати останньому матеріальної допомоги.
13.08.2019 року за №6/11/32-1368 відповідачем на адресу військової частини НОМЕР_2 скеровано запит стосовно надання інформації з приводу виплати або невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , який був звільнений у запас ЗСУ за ст. 65 п. «з»/за власним бажанням/ наказом командувача ВВ МВС України від 21.09.2000 року №93 о/с та виключений зі списків особового складу частини з 27.09.2000 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 ВВ МВС України від 27.09.2000 року № 194.
Однак, відповідь з означеного питання до відповідача так і не надійшла.
24.09.2019 року за №03/2409-2019 позивач, як адвокат звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України із запитом про надання інформації з питання невиплати грошової компенсації за невикористані 20 календарних дні  щорічної відпустки за 2019 рік; невиплати у повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, невиплати матеріальної допомоги на покращення соціально-побутових питань (рапорт від 12.04.2019) та надання копій протоколів засідань комісії з виплати матеріальної допомоги за період з 01.01.2019 по 01.08.2019,  причину невиплати компенсації за неотримане речове майно та надання довідки про вартість речового майна.
Листом від 09.10.2019 року за №6/11/32-1718 військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України повідомила позивачу про те, що виплата компенсації за невикористану відпустку за 2019 рік помилково не вказана у наказі командира військової частини від 01.08.2019 року №199. При внесенні змін до наказу грошова компенсація за невикористані дні відпустки буде нарахована та виплачена.  Згідно абз. 6 п. 2 ст. 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги. Так, у витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_2 ВВ МВС України по стройовій частині від вересня 2000 року № 194 не зазначено про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, хоча право на виплату позивачем було набуте. Як юрисконсульт військової частини НОМЕР_2 , на той час, позивач повинен був своєчасно врегулювати це питання. Оскільки позивачем своєчасно не надано до військової частини НОМЕР_1 ніяких підтверджувальних документів про невиплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , тому, до цієї частини направлено запит від 13.08.2019 року № 6/11/32-1368. На даний момент відповідь не надійшла. При надходженні відповіді буде прийнято відповідне рішення в період з квітня по липень 2019 року була відсутня можливість проведення виплати матеріальної допомоги згідно рапорту від 12.04.2019. Станом на 09.10.2019 заява щодо виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходила.
За відомостями із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно - територіального об`єднання Національної гвардії України від 15.10.2019 №271, який підписано командиром частини полковником ОСОБА_3 внесені зміни до пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 01.08.2019 № 199 щодо виключення зі списків особового складу частини майора ОСОБА_1 (Г-011138) такі зміни:  пункт «Згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільнені військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 15.03.2018 № 200, ВИПЛАТИТИ:» доповнено пунктом: «грошову компенсацію за невикористані 20 календарних днів щорічної основної відпустки за 2019 рік». 
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 12.11.2019 №560, яка підписана т.в.о. командиром частини полковником ОСОБА_4 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.10.2019 року №271 ОСОБА_1 нараховано компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2019 рік в кількості 20 календарних днів в сумі 10866,00 грн. та 17.10.2019 року перераховано за призначенням відповідно 10703,01 грн. з урахуванням податків.
          Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.
          Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Згідно з п.п. 1, 2 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
          Відповідно до Розділу ХХХІІ Порядку у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами) (п.8 Порядку).
          Відповідно до п.7 розділу ХХХІІ Порядку у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
          Як правильно встановлено судом першої інстанції, на момент звільнення позивача з військової служби його календарна вислуга років складала 17 років 11 місяці 02 дні.
          Відтак, відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років військової служби з врахуванням виплачених сум.
           Також відповідно до п.1 Постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
          Постановою КМУ від 13.03.2013 № 161 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889" для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
          Враховуючи те, що зазначеною вище постановою Кабінету Міністрів України передбачено виплату вказаним у ній категоріям військовослужбовців, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має постійний щомісячний характер, а тому у відповідності до положень ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII включається до складу грошового забезпечення даних осіб.
          Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 24.10.2018 у справі № 820/3211/17.
     Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік та стягнення цієї допомоги, суд звертає увагу на наступне.
     Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 р. № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст. 1-2 Закону України від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в  Конституції України     та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України".
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704     (далі - Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 3 пункту 5 цієї     постанови     надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно пункту 7 Постанови № 704 видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений     наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260     (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пунктів 2, 4 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає одноразові додаткові види грошового забезпечення, що яких належать <…> допомоги.
Грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: <…> одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби <…>.
Пунктами 1, 7, 9 розділу ХХIV Порядку №260 визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Наказом Міністерства оборони України від 15.03.2018 року №65 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік» (далі - Наказ №65) передбачено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород і морського грошового забезпечення).
Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 7 цього наказу після розгляду заяв військовослужбовців.
У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та інші поважні причини), які стали підставою для порушення клопотання та розмір потреби.
          Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника).
Твердження скаржника, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань не є обов`язковую та надається в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини не береться до уваги, оскільки держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання. Відсутність бюджетних коштів також не може бути причиною невиконання державою взятих на себе зобов`язань.
           Даний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 21.11.2018  року у справі № 824/166/15-а.
           На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.
           Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року в адміністративній справі №160/8533/19 - без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.    
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник