ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/776/20 Справа № 178/226/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

07 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , захисника Гармаша П.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,- 
В С Т А Н О В И В :

Постановою суду від 14 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вирішено стягнути на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.
При обставинах встановлених районним судом, ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 15 лютого 2020 року о 03 год. 00 хв. керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Г.Чорнобиля в смт. Кринички Криничанського району Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, червоні очі). Огляд на стан сп`яніння проводився у комунальному закладі «Криничанська центральна районна лікарня» ДОР». Згідно висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження. 
Також просить поновити строк на оскарження постанови суду, обґрунтовуючи це тим, що копію постанови було отримано лише 03 червня 2020 року. 
Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду незаконне, оскільки під час розгляду матеріалів справи було порушено його права, передбачені ст 268 КУпАП, так як справу було розглянуто без його участі та суд належним чином його не повідомив, у відповідності до ст. 277-2 КУпАП. Крім того, апелянт вказує, що суд позбавив його надавати пояснення, докази та користуватися юридичною допомогою. Апелянт вважає, що суд не мав права брати до уваги протокол, як доказ його вини, оскільки він складений з пропущеним строком.
       
       Заслухавши суддю-доповідача, Павлюковського О.О. та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
       Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розгляду за відсутністю ОСОБА_1 та матеріали справи не містять відомостей про вручення йому копії судового рішення.
       За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вважає строк апеляційного оскарження постанови пропущеним та приходить до висновку, що скарга підлягає апеляційному розгляду.
       Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 067276 від 18 лютого 2020 року рапортом працівника поліції, поясненнями ОСОБА_1 , висновком закладу охорони здоров`я від 15 лютого 2020 року.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобам у стані алкогольного сп`яніння. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів ці висновки суд апеляційної інстанції не вбачає.
Суд звертає увагу на те, що у своїх поясненнях ОСОБА_1 визнав обставину вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а висновком щодо результатів медичного огляду ці обставини беззаперечно підтверджені. 
Посилання апелянта на порушення строків складання протоколу суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не є істотними, не спростовують висновків суду та не виключено, що зумовлені необхідністю отримання результатів лабораторних досліджень. На переконання суду, ці порушення, за умови наявності медичного висновку, яким підтверджено факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, не тягнуть за собою скасування судового рішення. 
Щодо доводів ОСОБА_1 про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, зокрема здійснення судового розгляду без його участі, то вони не заслуговують на увагу. 
       Як вбачається з матеріалів провадження, захисник правопорушника неодноразово звертався до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку з чим судовий розгляд тричі відкладався, проте до суду на ознайомлення адвокат так і не з`явився.
       Поряд із цим, востаннє, захисник подав до суду клопотання про відкладення судового розгляду, у зв`язку з перебуванням його підзахисного на лікарняному.
       Між тим, жодних доказів на підтвердження неможливості вільного пересування та прибуття ОСОБА_1 до суду за станом здоров`я, враховуючи те, що згідно наданого лікарняного він лікувався амбулаторно, захисник не надав.
       Безпідставними є також й твердження апелянта про неналежне повідомлення про дату та час судового розгляду. 
       Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_1 було повідомлено про дату та час судового розгляду у протоколі, а також шляхом неодноразового направлення повідомлення засобами телефонного зв`язку як самому правопорушнику, так і його захиснику. До того, ж звернення захисника до суду з клопотанням про відкладення слухання справи свідчить про обізнаність учасників провадження про дату та час судового розгляду.
       З огляду на викладені обставини, вважати доводи ОСОБА_1 такими, що можуть вплинути на висновки суду, апеляційний суд не може.
       При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що інших даних, які б ставили під сумнів правильність встановлених судом обставин, під час апеляційного розгляду апелянтом надано не було. 
       За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та не вбачає підстав погодитись з вимогами апеляційної скарги ОСОБА_1 .
       При апеляційному розгляді справи не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому апеляційну скаргу останнього необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -     
П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                Р.В.Мудрецький