Справа № 345/1222/20 
Провадження № 22-ц/4808/722/20 
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого  (суддя-доповідач) Максюти І.О.,
суддів                                             Василишин Л.В., Горейко М.Д.,
секретаря                                       Мельник О.В.,   
з участю                                          представника апелянта ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс», третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановлену суддею Миговичем О.М. 03 квітня 2020 року у м. Калуш Івано-Франківської області, 
                                                     в с т а н о в и в :
У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Фінансова Компанія "Поліс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вчиненого 28.09.2019 року і зареєстрованого в реєстрі за №0080 про стягнення з нього на користь товариства коштів у сумі 827 568,64 грн (а.с.1-10).
Разом із вказаним позовом ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначено, що оскаржуваний виконавчий напис перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. У ході виконання постановою приватного виконавця від 16.01.2020 року звернуто стягнення на заробітну плату позивача, яку він отримує у ТзОВ «Карпатнафтохім» і направлено дану постанову для виконання товариству. Згідно довідки №4/1-178 від 30.03.2020 року на виконання постанови виконавця із заробітної плати позивача протягом січня-лютого 2020 року здійснено утримання в розмірі 4131,71 грн. Утримання із його доходів у вигляді заробітної плати продовжує здійснюватись. За таких обставин сім`я позивача зазнає певних матеріальних труднощів, оскільки із врахуванням ситуації у державі (зокрема, введені карантинні заходи у зв`язку із пандемією COVID-19), заробітна плата позивача є єдиним джерелом доходу його сім`ї (дружина та малолітня дочка ОСОБА_3 , 2017 року народження). 
Окрім цього, враховуючи значну суму стягнення за оскаржуваним виконавчим написом, приватним виконавцем вживаються і інші заходи з примусового виконання виконавчого документа, зокрема, визначення майнового стану позивача, накладення арешту на майно тощо. Вважає, що у випадку ухвалення судом рішення про задоволення позову та враховуючи те, що стягнення з нього на користь відповідача коштів вже здійснюється, а також якщо буде реалізоване належне йому майно, то це ускладнить належний захист його законних прав та інтересів і відповідно, він в подальшому буде змушений звертатись до суду для вирішення питання про повернення стягнутого за оскаржуваним виконавчим написом. 
Просив зупинити стягнення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В. за виконавчим написом, вчиненим 28 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. і зареєстрованим в реєстрі за №0080 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» коштів у сумі 827 568,64 грн до набрання законної сили рішенням у даній справі (а.с.27-29). 
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено (а.с.35-36). 
Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. 
Апелянт зазначає, що заявлений захід забезпечення позову, у випадку його вжиття судом на час розгляду справи і до набрання рішенням законної сили, жодним чином не порушить права та законні інтереси стягувача, оскільки лише тимчасово зупинить примусове виконання у виконавчому провадженні, яке буде поновлене у випадку відмови в задоволенні позову.
На думку апелянта, мотивуючи відмову позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд дійшов помилкового висновку, що позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення, що здійснюється на підставі постанови приватного виконавця, що не є виконавчим документом відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а тому не може бути застосовано такий захід забезпечення позову. Даний висновок є помилковим, оскільки в заяві про забезпечення позову позивач не просив зупинити стягнення із заробітної плати, що здійснюється на підставі постанови приватного виконавця від 16.01.2019 року, а зазначив про такий факт у мотивувальній частині самої заяви, як один із доводів необхідності вжиття заходу забезпечення позову.
З цих підстав просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити та зупинити стягнення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В. за виконавчим написом, вчиненим 28 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» коштів у сумі 827 568,64 грн до набрання законної сили рішенням Калуського міськрайонного суду в даній справі. Сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 420,40 грн стягнути з відповідача на користь апелянта (а.с.39-42).
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, надав аналогічні викладеним у апеляційній скарзі доводам пояснення.
У судове засідання представник відповідача та третя особа не з`явилися. Судом виконаний обов`язок щодо їх повідомлення про день, місце та час розгляду справи у спосіб направлення рекомендованої поштової кореспонденції за місцем їх перебування (реєстрації) та місцезнаходження.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання,  тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.
Вислухавши пояснення представника апелянта ОСОБА_1 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав. 
Судом встановлено, що згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., вчиненого 28.09.2019 року і зареєстрованого в реєстрі за №0080,  запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» кошти у сумі 827 568,64 грн, якому публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, відступлено право вимоги за кредитним договором № 16.165/08-СК від 18.07.2008 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 (а.с.14).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. від 20 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60921144 з виконання виконавчого напису №10080, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 28.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» заборгованості у сумі 827 568,64 грн (а.с.19).
Постановою цього ж приватного виконавця від 16 січня 2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та копію постанови направлено для виконання до ТОВ  «Карпатнафтохім» (а.с.31-32).
Доказів про оскарження зазначеної постанови та скасування суду не представлено.
Відповідно до довідки ТОВ  «Карпатнафтохім» від 30 березня 2020 року №4/1-178, із заробітної плати ОСОБА_2 за січень-лютий 2020 року утримано штраф згідно виконавчого напису №10080, виданого 28.09.2019 року, в сумі 4131,71 грн (а.с.33).
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст. 149, 150, 151, 153 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», встановивши, що позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення, що здійснюється на підставі постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що не є виконавчим документом у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», дійшов висновку про неможливість застосування такого заходу забезпечення позову.
Колегія суддів  в цілому погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 152 ЦПК України визначені види забезпечення позову, зокрема у пункті 6 частини першої зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Відповідно до підпункту 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі такого виконавчого документу, а саме виконавчого напису нотаріуса. Тобто, чинним законодавством передбачено такий вид забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.
Отже, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Вирішуючи питання про забезпечення позов, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права та інтереси яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів спрямованих на їх забезпечення.
При цьому, частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим  Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Розділом ІХ Закону України "Про виконавче провадження" визначено особливості звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Так, ч.1 ст. 68 Закону визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №0080 від 28.09.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з нього на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Поліс" заборгованості в розмірі 827568,64 грн.
Із матеріалів справи встановлено, що вказаний виконавчий напис нотаріуса, як виконавчий документ, перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В., яким 16.01.2020 року винесено постанову у виконавчому провадженні №60921144  про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 . Тобто ОСОБА_2 пред`явлено позов в порядку оскарження нотаріальної дії, оскільки в позовній заяві він просить саме визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, отже фактично оскаржує вказаний виконавчий документ у судовому порядку.
Так, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що між сторонами виник спір щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, внаслідок виконання якого з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Поліс" можуть бути стягнуті кошти, а у заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просив зупинити стягнення за виконавчим написом, посилаючись на п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України.
Однак, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Позивач не достатньо обґрунтував та не представив доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Обґрунтування заяви про забезпечення позову лише фактом оспорювання виконавчого документа, не може бути підставою для забезпечення позову і не звільняє заявника від доведення обставин щодо ускладнення або унеможливлення  виконання рішення суду або поновлення прав позивача.
У судовому засіданні представник апелянта надав пояснення, що судом першої інстанції 29.05.2020 року ухвалено рішення по суті спору про задоволення позову, яке ще не набрало законної сили. 
У разі набрання таким рішенням суду законної сили, у заявника виникне право на повернення стягнутого майна та відшкодування збитків.
Крім того, заявник має право заявляти клопотання про забезпечення позову на будь-якій стадії цивільного процесу, зокрема і під час оскарження судового рішення в апеляційному порядку.
Хоча суд і дійшов в частині мотивів відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову помилкового висновку, однак підстави для скасування ухвали відсутні, оскільки  через недостатнє обґрунтування заяви щодо необхідності забезпечення позову і не підтвердження обставин належними доказами по суті результат не зміниться. 
За таких обставин. ухвалу слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                                                п о с т а н о в и в:        
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2020 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                                                         І.О. Максюта
                                                                                                                     Л.В. Василишин
                                                                                                                     М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 26 червня 2020 року.