Постанова
Іменем України
 
05 серпня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 201/13030/19
провадження № 61-3741св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», відповідач -Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», в інтересах якої діє адвокат Бондар Євген Ілліч, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду                    від 03 лютого 2020 року у складі судді Петешенкової М. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2019 року Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ППОС АТ КБ «ПриватБанк») звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання членів Комітету ППОС АТ КБ «ПриватБанк» особами, що мають статус викривача корупції, визнання рішення незаконним та таким, що не підлягає виконанню.
Позовна заява мотивована тим, що Правлінням АТ КБ «ПриватБанк» порушуються трудові та майнові права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,      ОСОБА_3 , які є працівниками банку та членами профспілки, через профспілкову діяльність, пов`язану з викриттям корупції.  
ППОС АТ КБ «ПриватБанк» просила визнати членів Комітету ППОС АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 особами, що мають статус викривача корупції згідно зі статтею 53 Закону України «Про запобігання корупції», визнати пункт 27 рішення Правління АТ КБ «ПриватБанк» від 28 жовтня 2019 року, оформленого протоколом № 45, яким постановлено запустити проект «Трансформація процесів управління проблемними активами» незаконним та таким, що прийнятий з метою переслідування викривачів корупції й не підлягає виконанню.  
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2019 року позовну заяву ППОС АТ КБ «ПриватБанк» повернуто позивачу. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки предметом спору в справі є оскарження профспілкою рішення правління банку, при цьому профспілка діє в інтересах окремих її членів, тому до позовної заяви слід додати документи, які б підтверджували її правосуб`єктність як представника фізичних осіб, в інтересах якої вона діє.
Проте позивачем вказані документи суду не надані, як не надано і колективного договору, укладеного між працівниками банку в особі профспілки та уповноваженою особою банку. 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року апеляційну скаргу ППОС АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якої діє адвокат Бондар Є. І., на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська     від 13 грудня 2019 року - повернуто особі, яка її подала.
Постановляючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційну скаргу подано та підписано адвокатом Бондарем Є. І., який не має права її подавати та підписувати, оскільки умовами договору про надання правової допомоги від 09 серпня 2019 року не передбачено право на апеляційне оскарження судових рішень з правом підписання апеляційної скарги.   
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ППОС АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якої діє адвокат Бондар Є. І., просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою наявність в договорі про надання правової допомоги               від 09 серпня 2019 року права у повіреного надавати довірителю послуги адвоката в судах усіх інстанцій та спеціалізації.
Крім того, заявник вказує, що ордер адвоката, виданий у встановленому законодавством порядку, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. У ордері від 16 січня 2020 року міститься інформація, яка підтверджує наявність повноважень на представництво довірителя в суді апеляційної інстанції.
Доводи інших учасників справи
АТ КБ «ПриватБанк» подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу ППОС АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якої діє адвокат Бондар Є. І., залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року - без змін.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2020 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.
07 квітня 2020 року передано справу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2020 року справу призначено до розгляду.   
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У листопаді 2019 року ППОС АТ КБ «ПриватБанк» звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання членів Комітету ППОС АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 особами, що мають статус викривача корупції на підставі статті 53 Закону України «Про запобігання корупції», визнання пункту 27 рішення Правління АТ КБ «ПриватБанк», оформленого протоколом № 45, про запуск Проекту «Трансформація процесів управління проблемними активами» незаконним та таким, що вчинений з метою переслідування викривачів корупції й не підлягає виконанню.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погоджуючись із судовим рішенням суду першої інстанції ППОС АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якої діє адвокат Бондар Є. І., подала апеляційну скаргу.   
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду                                   м. Дніпропетровська від 13 грудня 2019 року, подану адвокатом      Бондаром Є. І. в інтересах ППОС АТ КБ «ПриватБанк», повернуто особі, яка її подала. 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Учасники справи, а також особи, що не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги (пункт 3 частини першої статті 389 ЦПК України).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.  
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційного суду не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частин першої та другої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої, пункту 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До апеляційної скарги додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.
Частиною першою статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України).
У частинах першій та другій статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що  адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги може бути, зокрема, ордер. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Пунктом 11 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (далі - Положення), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, передбачено, що ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.  
Ордер повинен містити обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги (пункт 12.8 Положення).
Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, адвокат     Бондар Є. І., який діє в інтересах ППОС АТ КБ «ПриватБанк», надав копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 16 січня 2020 року та копію договору про надання правової допомоги від 09 серпня 2019 року.
Предметом договору про надання правової допомоги від 09 серпня         2019 року є, зокрема, надання послуг адвоката в судах усіх інстанцій та спеціалізації, в будь-яких кримінальних, господарських, адміністративних та цивільних справах (провадженнях), які стосуються довірителя ППОС АТ КБ «ПриватБанк».
У ордері зазначено, що Бондар Є. І. уповноважений надавати правову допомогу ППОС АТ КБ «ПриватБанк» у Дніпровському апеляційному суді.
Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги, не взяв до уваги, що хоча в договорі про надання правової допомоги чітко не зазначено про право Бондара Є. І. подавати та підписувати апеляційну скаргу в інтересах ППОС АТ КБ «ПриватБанк», проте в ордері, який є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта, конкретизовано його повноваження на надання правової допомоги саме в Дніпровському апеляційному суді. Крім того, будь-яких обмежень повноважень (як це передбачено пунктом 12.8 Положення) ордер не містить.
Таким чином, звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою адвокат Бондар Є. І., який діє в інтересах ППОС АТ КБ «ПриватБанк», діяв в межах повноважень, наданих йому довірителем та підтверджених належними документами.
Враховуючи вищевикладене, висновок суду апеляційної інстанції про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, оскільки подана та підписана адвокатом Бондаром Є. І., який не має повноваження на апеляційне оскарження судового рішення та підписання апеляційної скарги, є помилковим та не ґрунтується на нормах процесуального права.
 Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У частинах третій, четвертій статті 406 ЦПК України зазначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, а тому касаційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», в інтересах якої діє адвокат Бондар Євген Ілліч, задовольнити.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                В.С. Висоцька
Судді                                                                                                А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко   
Є. В. Петров
І. М. Фаловська