УХВАЛА
 
22 липня 2020 року
м. Київ
справа № 452/1345/18
провадження № 61-9332ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області, треті особи: Самбірська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом та про скасування розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 22 травня 2009 року № 278 «Про затвердження проекту розподілу передачі земельних ділянок у власність в розмірі земельних часток (паїв) на території Гординянської сільської ради»,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області, треті особи: Самбірська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом та про скасування розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації                    від 22 травня 2009 року № 278 «Про затвердження проекту розподілу передачі земельних ділянок у власність в розмірі земельних часток (паїв) на території Гординянської сільської ради».
Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23 січня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
16 червня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, направила на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд.
Львівський апеляційний суд прийняв постанову 23 січня 2020 року, повний текст складено 28 січня 2020 року, тобто останній день оскарження припадав на 27 лютого 2020 року.
У касаційній скарзі заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 23 січня 2020 року.
Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що 27 лютого 2020 року він подав касаційну скаргу та ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року вона повернута заявнику, яка отримана останнім 21 травня 2020 року.
Враховуючи положення частини другої статті 390 ЦПК України, а також те, що заявником строк на касаційне оскарження при поданні касаційної скарги від 27 лютого 2020 року не пропущено, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Проте, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Заявник подав до Верховного Суду заяву про звільнення від сплати судового збору, з посиланням на те, що він перебуває у скрутному майновому становищі.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
У частині другій зазначеної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Разом з цим, у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.
ОСОБА_1 на підтвердження зазначених підстав для звільнення від сплати судового збору надав довідку про доходи Дрогобицького об`єднаного управління ПФУ в Львівській області від 26 травня 2020 року № 5017802088006013, копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27 травня 2020 року № 556.
Проте, наведені заявником обставини, не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки заявник не надав документи, які підтверджують його річний дохід за попередній календарний рік, що передбачено частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір».
З огляду на викладене, заява про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги не підлягає задоволенню.
У зв`язку з наведеним заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Позов пред`явлений у 2018 році, містить одну вимогу немайнового характеру (скасування розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації                  від 22 травня 2009 року № 278 «Про затвердження проекту розподілу передачі земельних ділянок у власність в розмірі земельних часток (паїв) на території Гординянської сільської ради») та одну вимогу майнового характеру (визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом).
У частині першій статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на момент пред`явлення позову, у разі подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору, що підлягає сплаті, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року визначено в розмірі            1 762,00 грн.
Враховуючи положення наведених норм закону, за подання касаційної скарги (за вимогу немайнового характеру) необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 409,60 грн (1 762,00 Х 0,4 Х 200 %).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування, ціна позову визначається вартістю майна.
З урахуванням наведеного, заявнику слід надати документ, що підтверджує вартість земельної частки (паю), та сплатити судовий збір за майнову вимогу відповідно до Закону України «Про судовий збір», а саме 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб Х 200 відсотків за подання касаційної скарги на рішення суду.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207. 
На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону
За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
З урахуванням вищенаведеного, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку на усунення вищевказаних недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ :
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 23 січня 2020 року.
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 січня 2020 року.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 січня 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              А. А. Калараш