УХВАЛА        
14 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 623/877/20
провадження № 61-12908ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Касаційного цивільного суду про відшкодування шкоди, спричиненої органом державної влади,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргоюна ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року у даній справі.
Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки оформлена з порушенням вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу України                (далі - ЦПК України).
Подана ОСОБА_1 касаційна скарга викладена російською мовою, однак відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою, якою в силу частини першої статті 10 Конституції України є українська мова.
У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа                      № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
З огляду на вказане, ОСОБА_1 має надіслати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу, викладену державною (українською) мовою, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, та надіслати копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, як це передбачено пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України.
Заявник не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення касаційної скарги у відповідність до вимог закону.
Також, на виконання пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі ОСОБА_1 необхідно уточнити своє ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) державною мовою, оскільки долучені до касаційної скарги відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 346/10/20-40-51-08, видані Ізюмським управлінням Головного управління Державної податкової служби у Харківській області 27 лютого 2020 року на ім`я « ОСОБА_2 ». 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення зазначених недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                      В. О. Кузнєцов