ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року	Львів	Справа № 260/1919/20 пров. № А/857/7491/20	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                            Бруновської Н.В., Матковської З.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу приватного підприємства «Новітня енергія України» на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року про повернення позовної заяви у справі № 260/1919/20 за адміністративним позовом приватного підприємства «Новітня енергія України» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії (ухвала постановлена у м. Ужгород судом у складі головуючого судді Калинич Я.М. у порядку письмового провадженні 11 червня 2020 року), -
ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство «Новітня Енергія України» (надалі також – ПП «НЕУ», позивач) звернулося з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (надалі також – НКРЕКП, відповідач), в якому просило суд:
- визнати протиправними дії НКРЕКП з встановлення коефіцієнту «зеленого» тарифу для ПП «НЕУ».
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у нездійсненні зміни коефіцієнту «зеленого» тарифу для позивача.
- зобов`язати НКРЕКП встановити для ПП «НЕУ» «зелений» тариф на електричну енергію, з коефіцієнтом для об`єктів, введених в експлуатацію з 01.01 2016 по 31.12.2016.
Суд першої інстанції, вивчивши адміністративний позов ПП «НЕУ», встановив, що в такому заявлено три позовні вимоги немайнового характеру.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, зокрема, шляхом надання суду документу про сплату судового збору (квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення) за подання адміністративного позову немайнового характеру у розмірі 4279,00 грн.
02 червня 2020 року позивачем на адресу суду надано заяву на виконання вимог ухвали суду про залишення без руху позовної заяви від 29 травня 2020 року.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року позовну заяву ПП «НЕУ» до НКРЕКП про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про направлення справи на продовження розгляду. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вимога про визнання протиправним акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматись від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності дії чи бездіяльності є однією вимогою. 
Відповідач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, у якому просив залишити таку без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року – без змін.
Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.
Встановлено, що ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року позовну заяву ПП «НЕУ» до НКРЕКП про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу.
Постановляючи оскаржуване судове рішення, суддя виходив з того, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, які на переконання суду не є нерозривно пов`язаними між собою. У встановлений судом строк позивачем вимоги суду, викладені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 29 травня 2020 року не виконано у повній мірі, а саме не надано належний документ, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 4279,00 грн. за ще дві вимоги немайнового характеру. Більше того, ПП «НЕУ» додано до позовної заяви квитанцію №0.0.1720182566.1 від 28.05.2020 року про сплату судового збору у розмірі 2027,00 грн., відтак, позивачем не сплачено судовий збір в повній мірі навіть за одну вимогу немайнового характеру.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та, перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм процесуального права і правової оцінки обставин справи у межах, визначених статтею 308 КАС України, зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.
Згідно з пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк.
Частиною третьою статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (надалі також – Закон № 3674-VI).
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з абзацом 4 частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102,00 гривень.
Залишаючи без руху та обраховуючи судовий збір, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем заявлено три немайнові вимоги.
Так, відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Суд першої інстанції не прийняв до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.11.2019 по справі № 640/21330/18, посилаючись на те, що вказана справа не є аналогічною розглядуваній справі як за суб`єктним складом, так і за вимогами, заявленими позивачем.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Верховний Суд виклав позицію щодо вимог немайнового характеру наступним чином: «вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою». 
Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 червня 2020 року у справі № 280/5161/19.
Отже, для застосування такої правової позиції не обов`язково повинен бути тотожний суб`єктний склад правовідносин і тотожні вимог, що й у справі № 640/21330/18. Достатньо того, що позов заявлено до суб`єкта владних повноважень щодо визнання протиправними його акта, дії чи бездіяльності у поєднанні із застосування інших способів захисту порушеного права.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, вимога про визнання протиправними дії НКРЕКП з встановлення коефіцієнту «зеленого» тарифу та нездійснення зміни коефіцієнту «зеленого» тарифу для позивача є однією вимогою, оскільки перша є передумовою для застосування інших способів захисту та відновлення порушеного права, а саме у даному випадку - зобов`язання НКРЕКП встановити для ПП «НЕУ» «зелений» тариф на електричну енергію, з коефіцієнтом для об`єктів, введених в експлуатацію з 01.01 2016 по 31.12.2016.
Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставин справи, колегія суддів констатує, що фактично позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру, а не три, як зазначав суддя суду першої інстанції.
Проте, ПП «НЕУ» додано до позовної заяви квитанцію № 0.0.1720182566.1 від 28.05.2020 року про сплату судового збору у розмірі 2027,00 грн. Відтак, позивачем дійсно, як зазначив у спірній ухвалі суд першої інстанції, не сплачено судовий збір в повній мірі навіть за одну вимогу немайнового характеру, який становить 2102,00 грн.
У розрізі викладеного, квитанція № 0.0.1720182566.1 від 28.05.2020 року не свідчить про повну сплату судового збору за подання позовної заяви у справі № 260/1919/20, відтак позивачем при поданні позовної заяви та на виконання вимог ухвали від 29 травня 2020 року в повному обсязі не виконано вимоги КАС України та Закону № 3674-VI щодо розміру судового збору.
Необхідно зазначити, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.
Таким чином, слід погодитися із доводами ПП «НЕУ» про те, що вимога про визнання протиправними дії НКРЕКП з встановлення коефіцієнту «зеленого» тарифу та нездійснення зміни коефіцієнту «зеленого» тарифу для позивача, зобов`язання НКРЕКП встановити для ПП «НЕУ» «зелений» тариф на електричну енергію, з коефіцієнтом для об`єктів, введених в експлуатацію з 01.01 2016 по 31.12.2016 є однією вимогою. 
Проте, оскільки позивачем не сплачено судовий збір в повній мірі навіть за одну вимогу немайнового характеру, то така підставно була повернута позивачу відповідно пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.
Апелянт жодних доводів на спростування висновку суду про неповну сплату позивачем судового збору за одну вимогу немайнового характеру не навів.
Частиною четвертою статті 317 КАС України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, суддя першої інстанції в цілому по суті правильно вирішив дане процесуальне питання, однак не надав належної оцінки зазначеним у мотивувальній частині постанови апеляційного суду обставинам щодо кількості заявлених позивачем вимог немайнового характеру, а тому оскаржуване судове рішення слід змінити, виключивши з мотивувальної частини ухвали судді від 11 червня 2020 року посилання на наявність трьох заявлених позовних вимог немайнового характеру.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до статті 139 КАС України не здійснюється. 
Керуючись статтями 241, 243, 308, 312, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу приватного підприємства «Новітня енергія України» задовольнити частково. 
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року про повернення позовної заяви у справі № 260/1919/20 змінити в частині мотивів повернення позовної заяви приватного підприємства «Новітня енергія України» відповідно до мотивувальної частини постанови апеляційного суду.
У решті ухвалу судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 22.07.2020