Справа № 459/1066/16-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І. 
Провадження № 22-ц/811/839/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Категорія: 69

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.
за участі секретаря: Фейір К.О.
                      з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2  на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просила шлюб з відповідачем розірвати.
В обґрунтування позову покликалася на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 24.07.2014 року. Від подружнього життя мають дочку ОСОБА_3 , яка проживає з нею. 
Вказувала, що сімейне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, протягом останніх чотирьох місяців проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують.
Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2016 року позов задоволено.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24.07.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1615 - розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. сплаченого судового збору.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що в рішенні не наведено жодного належного та аргументованого обґрунтування того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
Крім того вказує, що суд жодним чином не врахував наявність спільної в позивача з відповідачем малолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. (на момент ухвалення заочного рішення дитині не виповнилось двох років). 
На думку скаржника розірвання шлюбу порушує також права доньки на проживання в повній сім`ї та мої права як батька.
Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, Серії НОМЕР_1 від 24 липня 2014 року (а.с. 3).
Від подружнього життя у них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується НОМЕР_2 від 06 грудня 2014 року (а.с. 6).
Позивач мотивувала позов тим, що сімейне життя у них з ОСОБА_2 не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, взаєморозуміння та почуття любові між сторонами відсутні. Збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. 
Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено , що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.
З пояснень позивачки ОСОБА_1 , наданих в суді апеляційної інстанції вбачається, що шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано більше трьох років назад, на даний час вона створила нову сім`ю, перебуває у зареєстрованому шлюбі, народила дочку.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку, що на даний час у сторін склалися різні погляди на життя, сім`я розпалася, сімейного господарства сторони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2016 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 10 серпня 2020 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.