П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/23/20	

Категорія: 108000000                                                                                                             
                                                                                                                                Головуючий в 1 інстанції: Бжасо Н. В.
                                                                                                                                Час і місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  -  Лук`янчук О.В.
суддів              -  Бітова А. І.
                                  -  Ступакової І. Г.                       
при секретарі -  Черкасовій Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від  03 червня 2020 року по справі за позовом     ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Одеської митниці ДФС, Одеської митниці Держмитслужби, в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, VIN #1G1RD6S59GU138591, за поданою митною декларацією UA500650/2019/052399 від 01.10.2019 року, яке оформлено у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів № UA500650/2019/01414 від 07.10.2019 року з причин прийняття рішення про визначення коду товару № КТ-UA500650-0004-2019 від 07.10.2019 року.
здійснити розподіл судових витрат та стягнути з Одеської митниці ДФС на користь позивача судовий збір у розмірі 769,00 грн. та витрати на професійну допомогу у сумі 5000,00 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.
Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, VIN #1G1RD6S59GU138591, за поданою митною декларацією UA500650/2019/052399 від 01.10.2019 року, яке оформлено у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів № UA500650/2019/01414 від 07.10.2019 року з причин прийняття рішення про визначення коду товару № КТ-UA500650-0004-2019 від 07.10.2019 року.
Стягнуто з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 769,00 грн. 
25.05.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про винесення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу з Актом прийому-передачі робіт (надання юридичних послуг) адвокатом Романюком В.І від 22 травня 2020 року, в якому зазначено, що обов`язковій сплаті ОСОБА_1 після набрання рішення суду законної сили підлягає сума у розмірі 5000 грн.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від  03 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм права, просить скасувати ухвалу першої інстанції, та ухвалити додаткове судове рішення про стягнення витрат на правову допомогу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на правову позицію викладену  Верховним Судом у справі 815/1479/18 зазначається, що витрати на правову допомогу є невід`ємною гарантією адміністративного судочинства і не залежить від фактичної сплати коштів під час судового розгляду або після набрання чинності рішенням суду.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, оскільки при ухвалені судового рішення у даній справі судом першої інстанції було вирішено питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням наявних в матеріалах справи та представлених позивачем доказів понесення судових витрат, 
Вивчивши підстави для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України  суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст. 252 КАС України  суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Даний перелік підстав за яких може бути постановлена додаткова постанова є вичерпним.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.  
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України  якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається із матеріалів справи, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 року задоволено апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС та рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.
Таким чином, судові витрати, понесенні позивачем, не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.
Отже, правових підстав для стягнення з Державного бюджету на користь позивача судових витрат не має .
При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно вказано про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, оскільки при ухвалені судового рішення у даній справі судом першої інстанції було вирішено питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням наявних в матеріалах справи та представлених позивачем доказів понесення судових витрат, тобто  з підстав які існували на час розгляду клопотання.
Крім того, колегія суддів зазначає, що з урахуванням того, що рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог скасовано та в задоволенні позову відмовлено, а отже підстав для стягнення судових витрат згідно ст. 139 КАС не має, тому судом апеляційної інстанції при перегляді ухвали суду першої інстанції оцінка доводам апеляційної скарги не надається.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а ухвала суду першої інстанції прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,  316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
                                           
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від  03 червня 2020 року залишити без змін
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.                                                          

                                                                   Повний текст постанови складено та підписано 23 липня 2020 року. 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова